Na dan kada je u Surčinu 1962. otvoren aerodrom u rano jutro
dolazim na njega. Usput pričljivi
taksista razglaba o sportu (koji ja ne
pratim poslednje 3 decenije). Na aerodromu ko u videoigrici kroz zmijolike
redove obavljam zadate procedure, te konačno stižеm na gejt c02 za Frankfurt.
Razlog leta sa presedanjem je jedno egzotično putovanje, prava mala avantura.
Za ovu priliku Air Serbia unajmila je
bugarsku letilicu.
Frankfurt na Majni najveći je grad u nemačkoj saveznoj
pokrajini Hessen i peti po veličini grad u Nemačkoj. Ovaj grad važan je finansijski, saobraćajni i
poslovni centar u kojem se između ostalog nalazi sedište Evropske centralne
banke i najveći aerodrom u Nemačkoj. Ovde presedam za Havanu. Al prvo da
pregrizem kobaje, apelštrdl i dunkl pivo. A onda na let!
Poletevši iz Franfurta, Velike Britanije i Amerike slećem u Havanu. Kuba je najveće karipsko ostrvo, dugog i uskog oblika, proteže se 1200 kilometara od istoka ka zapadu, a na većini mesta je široka neto manje od samo 100 kilometara. Ima više od 4000 manjih ostrva i zaliva, koja čine četiri primarna arhipelaga. Setih se broja Benetonovog provokativnog časopisa Colours koji je bio posvećen kubanskoj uličnoj modi- koju je, dakako, diktirala nemaština.
Kuba je zemlja sa složenom ali fascinantnom istorijom. Okupirali su je Španci u prvoj polovini XVI veka. Tokom XVII I XVIII veka Španci na Kubu dovode ogroman broj robova iz Afrike. Tada dolazi i do nekoliko ustanaka protiv španske vlasti, a ropstvo je ukinuto 1886. godine.
Španija se odriče Kube nakon poraza u ratu sa SAD 1898. godine.Tridesetih godina prošlog veka, Kuba postaje utočiste za begstvo bogatih Amerikanaca od prohibicije u njihovoj zemlji. Ovde je između ostalih hotele, kockarnice i bordele gradio čuveni Al Kapone.
Kubanska zastava sastoji se od pet vodoravnih pruga od kojih su dve bijele, a tri plave. U levom delu zastave nalaze se crveni trougao koji ne ide od vrha do dna (ici ce kad sve kubanske teritorije budu pod njenom kontrolom ) i bela petokraka zvezda. Zastava je usvojena 1902. godine, ali ju je 1849. dizajnirao Narciso Lopez. Lopez se borio za nezavisnost od Španije i želio je da se Kuba pridruži Sjedinjenim Državama. I zato je tamo postavio jednu belu zvijezdu (Estrella Solitaria), koja bi prema njegovom planu kasnije trebala da postane jedna od zvezda na američkoj zastavi. Ta se vizija, međutim, nikada nije ostvarila i Kuba je postala komunistička zemlja. Tri plave pruge označavaju tri kubanska odela, bela čistoća ideala ljudi koji se bore za nezavisnost, a crvena podseća na krv prolivenu tokom ovih borbi. Svaki od vrhova trougla ukazuje na jedan od ideala kubanske revolucije - slobodu, jednakost i bratstvo.
Četrdesetih godina 20-og veka na vlast dolazi diktator Fulgensio Batista.Kongres SAD-a je sve do 1950. odlučivao što je u interesu kubanskoga naroda. Za to vreme Kubom je vladalo 16 predsednika. Najkraća vladavina trajala je jedan sat. Imali su 3 diktatora, pismenost im je bila izrazito mala, a samo 30% populacije imalo je električnu struju u kućama.
Setih se kultnog filma iz 1983. u režiji Brian de Palma, po scenariju Olivera Stona. Film prati uspon i pad gangstera Tonyja Montane koji kao siromašni kubanski imigrant dolazi u Floridu i počinje da gradi kriminalnu karijeru
Krilati sa Kariba
„…ovo je najlepše ostrvo koje su moje oči videle…“ zapisao je Kristofer Kolumbo us vom dnevniku. Nalazi se u najboljem društvu, gde priroda nije
žalila kada je delila svoju lepotu. Okružena je Floridom, Kajmanskim ostrvima,
Bahamima, Haitijem, Meksikom i Jamajkom, a zapljusku je vode Karipskog mora i
Severnog Atlanskog okeana.
Sada i pored evidentnog siromastva svi imaju povremeno električnu struju i vodu niskog pritiska, a pismenost je 99,8%, mada slabo govore strane jezike i sporo reaguju na vaše upite.
Kubanska revolucija odvijala u nekoliko faza. Započela je
26. jula 1953. Mladi advokat Fidel Kastro poveo je više od 100 naoružanih
pobunjenika na drugu najveću vojnu bazu u zemlji - kasarnu Mankadu u Santijagu
de Kubi, u nameri da zbaci Batistu koga je optužio za korupciju i tiraniju. Napad
je osujećen, a obučena vojska je u potpunosti porazila ustanike.
Početkom decembra 1956. Fidel Kastro i 82 pobunjenika stigli
su do Kube „da poginu ili konačno podignu revoluciju" malim
plovilom po imenu Granma, iskrcavši se na jugoistok ostrva. Za većinu je ovo
bila poslednja misija, kojom je na svojevrstan način započela druga faza ovog
oružanog sukoba. Napad iz zasede Batistinih snaga preživelo je svega 12 boraca
koji su se povukli u guste šume planinskog lanca Sijera Maestra opredelivši se
za gerilsku borbu.
Oružana faza revolucije okončana je 1. januara 1959.
bekstvom Fulhensija Batiste u Dominikansku Republiku, odmah pošto su
pobunjenici predvođeni Če Gevarom osvojili grad Santa Klaru u centralnom delu
Kube. Diktator je napustio ostrvo sa nekoliko stotina miliona dolara i trajno
se nastanio u Portugaliji. Revolucionari su potom ušli u Havanu, gde je 8.
januara umarširao i Fidel Kastro posle trijumfalne procesije kroz ostrvo. Amerika
je početkom 1961. u potpunosti prekinula diplomatske veze sa Havanom. Potpuni
trgovinski embargo Vašington je uveo Kubi godinu dana kasnije.
SSSR u prvoj polovini 1962. započinje Operaciju Anadir koja je za cilj imala rasporedjivanje balističkih projektila, bombardera srednjeg dometa i mehanizirane divizije kako bi se ostrvo zaštitilo od mogućeg američkog napada. Prve sovjetske isporuke naoružanja Kubi započele su u jesen 1959. Nova faza isporuke dogovorena je početkom 1962. Sovjetski Prezidij (vrhovni državni organ SSSR-a) odobrio je kubanske zahteve za dodatnim isporukama oružja u aprilu 1962. te su sovjetske vlasti nastavile isporuke oružja sve bržim tempom od juna 1962. Do 1. septembra iste godine sovjetska vojna oprema i naoružanje na Kubi je uključivalo: projektile zemlja-vazduh, obalne krstareće projektile Sopka, patrolne brodove naoružane s antibrodskim projektilima, i više od 5000 sovjetskih tehničara i vojnog osoblja.
Prvi sovjetski nuklearni balistički projektili dospeli su kubansko tlo 9. septembra. Balistički projektili srednjeg dometa (MRBM) bili su tajno transportirani na Kubu ispod palube sovjetskih brodova. Dodatni balistički projektili srednjeg dometa, vozila za montiranje projektila, kamioni s gorivom, specijalni radari s vozilima, rampe za lansiranje projektila i spremnici za smještaj nuklearnih projektila, stizali su na Kubu i bivali upućivani na gradilišta koja su planirana za lansiranje projektila. Uskoro je usledilo dopremanje slične oprema kako bi se moglo instalirati postrojenja za još dalekometnije balističke projektile intermedijarnog dometa (IRBM).
Mnogo puta su Ameri hteli da upodobe buntovnog komsiju. U
oktobru 1959. godine, Kuba osnova Revolucionarnu vojsku. Najpoznatiji slucaj
američkog napada je iskrcavanje u Zalivu svinja (plaža Giron) Brigade 2506,
vojne jedinice od 1.400 mladića 17.
aprila 1961. godine 1:00 izjutra. To je močvarna oblast sa neprobojnim
mangrovima i oštrim „psećim zubima", kako koralne grebene zovu na
Kubi. Napadu je predhoddilo bombadovanje
aerodroma u Havani (Siudad Libertad i
San Antonio De Los Banos) i Santjagu. Uprkos smrti sedmoro ljudi, uspeli su
samo da oštete nekoliko kubanskih aviona, od kojih su neki već bili
rashodovani. Kastrove vazdušne snage ostale su gotovo netaknute. Posle
bombardovanja, avion sa kubanskim oznakama sleteo je u Ki Vestu, na
Floridi.Njegov pilot rekao je da je dezerter iz Kastrovih oružanih snaga.U
stvarnosti, bio je sastavni deo CIA-inog plana da se izbegne uplitanje SAD-a u
napad.
Devetnaestog aprila popodne (17:30), napad je već bio
neutralisan. Kastro je tada prvi put objavio socijalističku prirodu revolucije
i pozvao građane da odbiju napad plaćenika. Zarobljnike je obišao Če Gevara.
Pitao ih je kako su zarađivali za život pre nego što su napustili Kubu.
Preživeli iz Brigade 2506 pušteni su na slobodu više od godinu dana kasnije,
krajem 1962. godine, posle napetih pregovora. Kuba je zaozvrat dobila konzerve
hrane za bebe,mnogo odeće, hrane i lekova koje je vlada podelila građanstvu.
Kubanska obaveštajna služba tvrdi da je od 1959. godine, više od 600 puta pokušan atentat na Fidela Kastra, kao i da iza mnogih pokušaja stoji američka obaveštajna služba CIA, prenose danas britanski mediji. Bivši šef obezbedenja predsednika Kube Fabijan Eskalante o tome je napisao knjigu 2006. godine pod nazivom "638 načina da se ubije Kastro", na osnovu koje je snimljen dokumentarni film.
Na dan kada je ubijen Džon Kenedi, CIA je potencijalnom
atentatoru na kubanskog predsednika dala penkalo sa otrovom.
Kako se navodi i bivša Fidelova ljubavnica je takođe bila
umešana u planove da se eliminiše "neprijatelj demokratije", kako su
nazivali Kastra. Međutim, otrovna pilula koja joj je data kao oružje, navodno
se istopila u tegli hladnog krema u kojoj ju je krila. Po legendi Kastro joj je
pruzio pistolj i rekao ako hoce nek puca… CIA je stalno smišljala nove tehnike
da ubije Kastra, poput stavljanja bakteriološkog otrova na njegove maramice,
čaj ili kafu, ali taj pokušaj je propao jer nisu uspeli da naprave otrov koji
se razlaže u vodi. Zatim, pre 16 godina, u Panami je postavljeno 90 kilograma
eksploziva ispod podijuma na kojem je trebalo da drži govor, ali atentat je
osujetilo njegovo obezbeđenje.
CIA je došla na ideju da se u ronilačko odelo stave gljivice
koji bi izazvale hroničnu bolest, a u opremu za disanje bakterija koja izaziva
tuberkulozu. Samo je trebalo naterati Kastra da obuče baš to odelo. Ugledni
američki advokat, koji je predvodio pregovore sa kubanskim predsednikom, postao
je nenadano saveznik CIA. Trebalo je da Kastru pokloni odelo, ali je plan
propao kada ga je neko "otkucao".
Fidel Kastro umro je na Kub prirodnom smrcu u 90. godini
života. Usao je u Ginisovu knjigu rekorda kao najčešća meta atentata. Broj
neuspelih atentata u različitim američkim administracijama, prema navodima
Fabijana Eskalantea:
- Kenedi - 42
- Džonson - 72
- Nikson - 184
- Karter - 64
- Regan - 197
- Buš stariji - 16
- Klinton - 21
Na Kubi Ameri drže i jednu zloglasnu vojnu bazu i zatvor -
Gvantanamo. Američka vojna baza
Gvantanamo Bej na Kubi već više od 100 godina postoji kao mornarička baza. Teritorija obuhvata 120 kvadratnih kilometara.
Prvi zatvorenici stigli su u Gvantanamo
pre tačno 20 godina. I najviše su utamničeni bez podizanja optužnice. Vlada SAD
je stvorila ’ofšor-zatvor’ kako bi ciljano stavila van snage pravni sistem
Sjedinjenih Američkih Država.
Međutim, i Kuba se menja. Novi moderni hoteli niču sve više, prateći rastući turistički trend. Kao komunistička zemlja, Kuba je pokušala da stvori besklasno društvo i obezbedi besplatno obrazovanje i zdravstvenu zaštitu za sve svoje građane. Njeno odbacivanje kapitalističkih ideala čini je različitom od skoro svake druge zemlje na svetu.
Službeni jezik na Kubi je španski, alli većina stanovništa
govori i engleski. Stariji ruski. Srbija je jedna od samo
dvadesetak zemalja koje imaju bezvizni režim sa Kubom.
Na Kubi je zastupljena topla tropska klima, i ne postoji pravo ili pogrešno vreme za posetu ovom ostrvu. Međutim, ipak se izdvajaju dve različite sezone. Suva sezona traje od decembra do maja, kada možete očekivati sunčane dane bez tragova oblaka na nebu, dok vlažna sezona traje od juna do novembra.
Ostrvo je podeljeno na čak petnaest provincija kao i jednu
posebnu opštinu – Isla de la Juventud. Glavni
grad je Havana, koja predstavlja i najveću turističku atrakciju koju godišnje
poseti veliki broj turista sa svih strana sveta. Kuba je najnaseljenija država
na Karibima i smestila je oko 11 miliona stanovnika.
Kubanci su siromašni, ali veseli i samo plešu. Šeretski
kažu: 90% ide državi,a preostalih 20% ostaje nama !“ Prodavnice su poluprazne.
Ono sto je nama razazenim Evropljanima normalno njima je san. Ništa nemaju.
Samo vremena imaju napretek.
Autor kubanske himne je Peruco Figueredo (1818-1870),
pesnik, muzičar i borac za slobodu. Napisao ju je 1868. tokom borbe u
”Desetogodišnjem ratu” protiv Španaca. Dve godine kasnije Španci su ga zarobili
i streljali. Pred streljačkim vodom Peruco je zapevao stihove iz svoje himne:
“Morir por la Patria es vivir”("Umreti za zemlju znači
živeti.").
Himna je izvorno imala šest strofa, ali je 1902. zadnjih
četiri izbačeno jer su se u njima grubo vređali Španci i pozivalo se na njihovu
smrt.
Santerija je afro-kubanska religija, slična vuduu, u kojoj
su afrička magija i verovanja pomešana sa tradicijama katoličke crkve. Korene vuce
iz prirode i zasniva se na pojmovima ashe (proročanska moć) i elbo (žrtva).
Religiju su pre više od 400 godina iz zapadne Afrike na Kubu doneli jorubanski
robovi. Na ulici cete ih prepoznati jer su obiceno u belo. Smatra se da je
danas praktikuje oko deset miliona vernika.
HAVANA Buena Vista Social Club
Setih se filma "Havana" u režiji Sidni Polaka sa Robertom Refordom u glavnoj roli. Na Badnje veče 1958. godine, na brodu koji plovi za Kubu, nalazi se profesionalni pokeraš Džek Vejl i lepa Šveđanka Bobi Duran. Bobi će ga zamoliti da za dobru nagradu preveze njen automobil kroz carinsku kontrolu...
Kuba je oduvek u krizi a kažu sada u najvećoj u svojoj skorijoj istoriji. Historia de la Amor con America Imperial. Koja traje 50 godina. Ali i mi dolazimo iz zemlje u kojoj jedan jadni krelac nariče sa frekvencia nacional.
Na Kubi je ukinut je konvertibilni CUC i ostao samo pezos CUP. Zvanicno egal za evro i
dolar 240, na crno 350. Pojavili su se bankomati, prodavnice za koncignacionu
robu praćenu platnim karticama. Valja se mufte za kukuriku. Pojavili se
šamponi, kreme, ulošci.
Izjutra vazduh težak sa patinom prašine, naftinih isparenja, znoja kreolki, belog luka, organskog otpada koje distriibuiraju mačke, plitke kanalizacije. Komunizam u metastazi. Nešto nalik Kusturičinom Andergraundu. Bizarno. Neverovatni miks bede i očaja stanovništva i blistave ponude za posetioce ovog karipskog ostrva.
Dan započinjemo panoramskim razgledanjem modernog dela Havane. Zaustavljamo se na Tgu Revolucije u naselju Vedado kako bismo napravili autentične slike. Ovde se nalazi zgrada Ministarstva unutrašnjih poslova, ukraena žičanom strukturom koja prikazuje Ernesta Če Gevare. Dobrena je 1995. Vođa gerilaca imao je u njoj svoju kancelariju. Ispod njegovog lika ispisane je cuvena izreka “Hasta la victoria siempre” (“Uvek do pobede”). Prekoputa je usamljeni Memorijal “Hoze Marti”, kula visoka 109 metara. U podnožju kule je velika statua Martija. Pisac i novinar, kubanski nacionalni heroj, Marti rođen je u Havani 1853. Roditelji su mu bili Španci, ali je on kasnije postao poznat kao antišpanski aktivista.
Nastavljamo sa razgledanjem Avenue of the President, Havana Univerziteta i Malecona. Nakon obilaska modernog dela Havane uputićemo se u stari deo Havane koji je pod zaštitom Unesca i obilazimo Veliki Teatar, Central Park, Capitol, Avenidu Del Prado i završiti razgledanje Moroa.
Vežite pojaseve jer naši kabrioleti kreću.
Kubanci otvoreno preziru Kastra i rigidni režim, vole da se
rukuju što ja kao pripadnik Teslinog plemena ne preferiram. DJ u naše ime pušta
Breninu pesmu i repuje.
U zemlji gde kazaljke satova idu u kotras smeru i ja se podmlađujem. Majk Džekson Bili Džin. U pozadini likovi sa opasnim njuškama i debelim kajlama vrte stotine i hiljade dolare. Mlade Kubanke mrdaju dupetima kako ne može ni mikser u najvećoj brzini. A mi trošimo 25 godina star rum. U rumingu smo.
Havana je prestonica Kube u kojoj stanuje 2,1 miliona stanovnika, što je čini najnaseljenijim mestom na Karipskim ostrvima. Već ćete po izlasku sa aerodroma uočiti da se nalazite na nesvakidašnjem mestu. Ulicama krstare oldtajmeri kakvi se ne koriste u zapadnjačkim društvima već decenijama, a arhitektura je mešovita, u pitanju je eklektika španske kolonijalne gradnje, zajedno sa masivnim komunistickim građevinama. Ovde je veselo i bučno, ali ne i užurbano kao što je to u raznim drugim prestonicama. Meštani su nasmejani i spremni za. Stara je Havana na listi Svetske baštine UNESCO-a. Ali tamošnje građevine ništa ne može da zaštiti od nemara i neumitnog propadanja usled neulaganja. Samo se deo zgrade obruši. U ostatku život se nastavlja deluje posve normalno.
Kubanski zvaničnici izjavili su da je 2,4 miliona turista
stiglo na karipsko ostrvo 2023. godine, što je oko 1,1 milion posetilaca manje
od 3,5 miliona koliko je planirano u budžetu. Prema nacionalnoj agenciji za
statistiku ONEI, najviše turista u 2023. na Kubu došlo je iz Kanade (936.436
posetilaca), Rusije (184.819), SAD (159.032), Španije (89.285) i Nemačke
(69.475), dok je Kubanaca koji žive u drugim zemljama bilo 358.481. Pooštrene
američke sankcije za vreme bivšeg predsednika SAD Donalda Trampa dodatno
komplikuju putovanje američkih građana na ostrvo. Zato evo ispomoći iz Srbije.
Kubanci imaju, za naše prilike, izrazito niske plate, od 10 do 30 € mesečno. Lekari nekako namaknu 50-70. I sa tako mizernom platom Kubance nekako preživljavaju, ali je nedovoljno za bilo koju vrstu planiranja iznad pukog preživljavanja. Razvojem turizma, Kubanci koji su u kontaktu s turistima imaju prilike da vide život iznad standarda preživljavanja, pa očekuju napojnicu. U početku, pre nekoliko godina, turistički radnici su se zadovoljavali malim poklonima kao što su hemijske olovke, igračke i slatkiši za decu, kozmetika i proizvodi za higijenu (higijenski ulišci). U međuvremenu su se fioke napune hemijskim olovkama, a police šamponima, pa sada očekuju novac. O opštem katastrofalnom ekonomskom stanju dovoljno govori i podatak da od skora uvoze - i šećer.
Najpre obilazimo stari deo Havane (La Habana Vieja). To je
jedan od najbolje očuvanih kolonijalističkih kompleksa u Americi i nalazi se
pod zaštitom UNESCO-a još od 1982. godine. Stara Havana je najvećim delom
pešačka zona, istovremeno i turistički najposećeniji deo grada. Ulica Via
italia (Galiano), ulica San Rafael, Centralni trg, Kapitol, Veliko pozoriste,
ulica Obispo, bar Floridita, šetalište Prado i Marti, hotel Sevilja. Tu se
nalazi dosta parkova, trgova i uskih ulica. Sa svih strana bićete okruženi starim
građevinama, obojenim u živahne boje i oronulim.
Avenija Malekon je priča za sebe, pa su joj i pesme posvećene. Proteže se od centra grada do luksuznog stambenog naselja Vedado. To je savršeno mesto za šetnju ili zaustavljanje u nekim od neobičnih malih kafea i barova. Na šetalištu se obično okupljaju umetnici, boemi i parovi koji dolaze da sačekaju upečatljiv zalazak sunca. Takođe, možete se tuda provozati u jednom od šarenih kabrioleta iz pedesetih. Automobili imaju tablice različitih boja. Žuti su privatni, narančasti su zaposleni u stranim firmama, smeđi su članovi Partije, crveni turistički rent a car, zeleni vojska i specijalna policija, crni su diplomati, plavi državno vlasništvo. Ima ih i bez tablica. Deluje da tehničkih pregleeda vozila nema. Ali ulični psi oko vrata imaju legitimacije.
Nastavak obilaska je u brdima:
- Tvrđava kraljevske sile, na istočnoj strani ulaza u luku Havane (Castillo de la Real Fuerza) 1552-1577.
- Tvrđava San Karlos de la Kabana (La Fortaleza de San Carlos de la Cabana) 1558-1577.
- Kastiljo del Moro (Castillo del Morro) 1589-1630.
Havana je jedan od najpoznatijih gradova na svetu. Lutajući ulicama kubanske prestonice, osećaćete se kao da ste zakoračili na filmski set. Na severu modro i nepredvidljivo more. Na jugu i na istoku stari grad, nagrizen zubom vremena, slanim vazduhom, vetrovima i zapuštenošću. Na zapadu moderan grad, neboderski. Ulaz u luku omeđen je srednjovekovnim starinskim dvorcima od neobrađenoga kamena koji se na blagom sutonskom svetlu izgleda još lepšima. Tuneli su ispod reka. Jedan je ispod havanskog zaliva. Najlepša avenija u Havani je Peta. Možeš da hodaš i da zastajkuješ deset kilometara po središnjem korzou oivičenom zelenilom s obe strane. Tu je i raskošna zelena vila u kojoj je živela Fidelova ljubavnica. Na ulicama nema previše reklamnih panoa. Primetićete da je boja su fasade izlizane i da su zidovi zgrada ispucali, ali starost zgrada nikako ne narušava njihovu lepotu, ni u toj opštoj zapuštenosti.
Muzika se čuje iz mnogih stanova sa balkonima, a dim cigara
se zadržava u vazduhu. Neretko ćete videti ljude kako plešu ispred svojih
zgrada i druže se sa prvim komšijama. Svi prozori su otvoreni i skoro ste pozvani da posmatrate, da budete voajer. Najbolji način da doživite Havanu je da
se izgubite u zabačenim ulicama, istražujući mesta gde vas mašta odvede.
El Capitolio je najpoznatija građevina u Havani. Građena je od 1926. do 1929. godine po ugledu na Panteon u Parizu, ali i američki Kapitol nije puka replika. Kupola kubanske zgrade sa visinom od 92 metra, viša je za nekoliko metara od američke. U vreme izgradnje bila je treća na svetu po visini.
El Capitolio građen je za potrebe Kongresa. Međutim, nakon revolucije 1959. godine, Kongres je raspušten. Sve do 2013. godine ovde bilo sedite Kubanske akademije nauka i Nacionalna biblioteka. Danas je obnovljeno, a najavljeno je da će je koristiti Narodna skupština.
Prvo što se vidi po ulasku u hol je ipozantna statua Republike teška je 30 tona. Ova statua žene stoji na mermernom postolju visokom 2,5 metra, a sama je visoka 14,6 metara. Ocarae vas i izgled biblioteke i skupstinske sale.
Prekoputa Kapitolija nalazi se poznati Gran Teatro de La Habana, impresivna građevina, , u kojoj su gostovala velika operska i muzička imena. Neposredno pored je hotel Inglatera sa mavarskim ukrasima. Bar na krovu restorana La Guarida mesto je na kojem je sniman poznati kubanski film “Fresa y Chocolate” (Jagoda i čokolada).
Za vas je ponuda hrane izuzetna, probrana, ako niste gadljivi na to da oni oko vas gladuju. Dona Eutimia je čuveni restoran u Havani. Na Kubi manjka sapuna, šampona, krompira i hleba, ali za vas su tu jastozi s pirinčom i čipsom od banane, škampi, bifteci, kubanski sendviči s drpanom svinjetinom, kokteli, sveže ceđeni sokovi Ako u koktelu želite više ruma samo kazite: Fuerte. Na rumu se ovde ne štedi. Piva Cristal je najobičniji lager, a Bucanero je nešto jače i otmenije pivo.
Ovde se prodaju cigare, droga i tela. Prostitucije je
sveprisutna (traže 40-50 a pristaju i na 20 evra. Neka vas ne začudi ako vam neki dečkić ponudi svoju sestru. Ona će vam biti vodič, a neće se samo na tome završiti. Cigare se prodaju svuda i
svi ih prodaju. Prići će vam tražeći upaljač da zapale tompus, ali ga neće zapaliti, već vam ga ponuditi na prodaju.
Od ostataka šećerne trske proizvode celulozu i gorivo. Na poljima šećerne trske Španci su prvo pokušavali da uposlie lokalno stanovnistvo. No, bili su preslabi za tako težak posao. Osim toga, ubijale su ih evropske bolesti. Zato su uvezli africke robove. Uglavnom su to bili oni koji ne bi izdržali put do Amerike, pa su ih polumrtve izbacivali na Kubi. Više se ne oseća nikakva razlika između Kubanaca bez obzira na boju kože. U drvenim mlinovima, iz trske se cedi sok. Sok se kuva dok ne ispari voda. Iz melase se pravi rum centrifugiranjem, fermentacijom i destilacijom. Na kraju se filtrira kroz aktivni ugalj.
Revolucija nije imala milosti prema Bakardiju, bez obzira
što je izdašno pomagao Fidelu, korporacija je morala da se izmesti u Majami.
Ispred moderne staklene zgrade, Memeorial Granma sa palatom Batiste, ponosno stoji vojnik u zelenoj uniformi sa crvenom beretkom. Muzej revolucije se obnavlja. Ispred spava neki beskućnik. Ranije je ova građevina predstavljala predsedničku palatu u kojoj je stolovao i Flugencio Batista koji je upravo Kubanskom revolucijom zbačen sa vlasti.
Zgrada Nacionalnog kapitola (El Capitolio) predstavlja jednu od najfotografisanijih zgrada u Havani. Pre kubanske revolucije 1959. godine, u zgradi je bio smešten kongres. Decenijama beše napuštena, danas joj vratio nekadašnji sjaj. Moguće je ući, a ulaz se naplaćuje.
Vlada je saopštila da namerava da vrati Narodnu
skupštinu u ovu prelepu zgradu. Paseo del Prado je široka, zelena, pešačka
ulica koja se proteže izmedju El Capitolia i Malekona. To je veoma popularno mesto gde se mnogi meštani, mladi i
stari, često sastaju i druže. Deca igraju fudbal, parovi i prijatelji šetaju ili sede ispod drveća i ćaskaju.
Ponekad se na ovom mestu održavaju izložbe ili se organizuje rasporodaja
različitih stvari.
Trg revolucije (Plaza de la Revolucion) je veliki trg
okružen strogim, sivim zgradama i predstavlja administrativni centar Kube. Ovaj
trg je bio domaćin mnogim političkim skupovima, a Fidel Kastro se baš na ovom
mestu nebrojano puta obraćao narodu. Nekoliko važnih vladinih zgrada se nalazi
oko trga, uključujući i Palatu revolucije koja je sadašnja kuća kubanske vlade
i Komunističke partije. Na njemu dominira Memorijalna kula i spomenik Hozeu
Martiju, revolucionaru i pesniku. Tvrđava San Carlos, izgrađena u XVIII veku
veku štiti grad s mora od kuda je 1492. doplovio Kolumbo. U večernjim časovima
tamo se može prisustvovati paljenju topovskih salvi. Tu je i Tvrdjava Rejes del
Moro.
Steven Spielberg je ideju za Park iz doba Jure dobio na
Kubi, u Parku za učenje praistorije. Nema tu nikakvog nalazišta dinosaurusa, nego su
zatvorenici od betona izradili predistorijske životinje u prirodnoj veličini i
ljude u nadprirodnoj.
Šetamo do Plaza de Armas, jedan od najstarijih i najvažnijih trgova u kubanskoj istoriji. Izgrađen je početkom XVI veka, nedavno nakon što je Havana osnovana. U centru trga nalazi se mermerna statua Karlosa Manuela de Sespedesa, nacionalnog heroja i borca za nezavisnost Kube.
Šetnju nastavljamo do katedrale San Kristobal na trgu Plaza de la
Catedral. Zanimljivo je da su se u ovoj katedrali čuvali posmrtni ostaci
Kristofera Kolumba od 1796. do 1898. godine, nakon čega su prebačeni u
seviljsku katedralu u Španiji. Vredna pažnje je i kapelica El Template u kojoj
je Havana i osnovana. Ne proputamo ni muzej grada Havane – Palacio de los
Capitanes Generales, Kubansku fabriku umetnosti – mesto gde se održavaju
izložbe, svirke i filmske projekcije. Dan završavamo u baru Floridita i
ispijamo daikiri, kubanski koktel, koji se pravi od ruma i citrusovog voća.
Sledi poseta groblju
Cementario Colon, na kojem mozemo da vidimo klasne i sve druge razlike.
Zajedniko je jedino da su svi pokojni. Alfredo Zayaz napravio je grobnicu
kopiju Mikelandjlove La Pietá, u originalnoj veličini. Spomenik vatrogascima
vredi milijardu evra. Na vrhu je pravda sa zavezanim očima.
Prolazimo i pored Havanskog univerziteta koji je bio jedan
od prvih simbola otpora imperijalističkoj vladavini SAD-a. Obilazak završavamo
prolaskom kroz četvrt Mira Mar.
Ulaznice za bioskope i pozoriišta su skoro besplatne.
Suvenire kupujte u hangaru na Malekonu- Mercado Artesanal (preko puta ruske
crkve). Kada je reč o kupovini suvenira, prave Cohiba cigare možete kupiti u
najstarijoj fabrici duvana "Fabrico de tabacos Partages" dok suvenire
sa likom obožavanog Če Gevare možete pronaći u zatvorenom centru
"Almacenes de San Jose".
Midlleclass people drinking the tea
Kristobal, mešаnac nedefinisanog dnk porekla, upalih rebara i ofucane dlake ispijao je vodu iz plitke, štrokave barice u jednoj havanskoj ulici, preciznije zloglasnoj Animas, stecištu kurava i secikesa. I veselo vrteo repićеm.
Pored ubogog psića tu je i knjižica sa mesečnim sledovanjem
(npr 10 jaja). A svugde po ulici i vrućini valjaju drpana gudetinu i
slavljeničke roze-kakao torte.
U hotelu na obali mora doručkujemo za кubanske prilike u
raskošnom švedskom stolu i okuplja se ekipa.
„Mladost imamo da bismo činili gluposti, a starost da
žalimo za tim glupostima…“
rečе jedared E. Heminvej
Dvadesetih godina prošlog veka Ernest Hemingvej počeo je da putuje na Kubu.
Zaljubio se u daikiri u baru po imenu El Floridita i počeo da traži svoju
verziju: sa duplim rumom i bez šećera, i ovaj koktel bar je nazvao Papa Doble.
Niko drugi sem Hemingveja nije pio ovo piće, pa je bar odlučio da stvori
ukusniju verziju. I tako je rođen je Hemingvej daikiri. Naziva se i Hemingvej
special, i nalazi se na listi službenih koktela Međunarodne asocijacije
barmena. Zvanični sastojci Hemingvej daikirija su:
• Beli rum
• Sok od grejpfruta
• Sok od limete
• Liker Maraschino
Ima i verzija sa mangom.
Hotel Nacional
Na Kubi se često čini kao da nema reda, ali postoji. On se
zove ‘el ultimo’.
Kada stignete negde zapitate ‘el ultimo?’, a ko je zadnji u
redu diže ruku.
Sada ste ‘el ultimo’ i jednostavno znate ko je ispred vas.
Doduše mi smo bili lišenih tih muka jer se i Kuba menja ali sporo, a lokalni
vodič trenutno stanje opisuje kao najveću krizu dosad. Ali, ona je u ovoj
karipskoj zemlji hronična.
Na Kubi treba biti oprezan i ako kaniš tamo mret. Nedavno je tako sticajem okolnosti jedan preminuli Rus završio u Montrealu, a klepali Kananđin u Rusiji gde su čak stigli i da ga pokopaju.
Uostalom, navući
crninu na Kubi ima sasvim drugačije konotacije.
Pošto sam u vremenima zrele mladosti uvečе provodim tamo gde
je i Al Kapone u Kumu II ali i Volt Dizni. Holel Nasional. Poznati hotel je
sagradjen 1930. godine. Hotel ima recepciju i lobi, lift koji vodi do većine
spratova, restoran, bar, bazen sa delom
za decu, ležaljke i suncobrane, terasu za sunčanje, prodavnicu suvenira,
prodavnicu, frizerski salon, prostrani vrt nudi dodatni prostor za opuštanje i
rekreaciju na otvorenom. Mnoge od soba su istorijski važne, jer su u njima
noćile poznate ličnosti, kao na primer: Ava Gardner i Frenk Sinatra, Vinston
Čerčil, Aleksandar Fleming, Laki Lučano, Džoni Vajsmiler...Pinokolada i koka uz
fascinantni kabare program. A onda šetnja uz more do smeštaja.
Neko će se sutra probuditi sa mamurlukom a neko pak sa krvavom konjskom glavom u
postelji. Sve je stvar inspiracije.
Tako je to kad se navikneš na beli rum i crne žеne.
Muzeji Havane
Havana je grad muzeja. Ima ih preko 40. Najpoznatiji i najposećeniji muzej na Kubi je Muzej revolucije, koji hronološki prikazuje stanje u državi pre, tokom i nakon revolucije. Tu biste da ste u mogućnosti pronašli rekvizite kao što su meci koji su ispaljeni pri neuspešnom studentskom atentatu na Flugencija Batistu u martu 1957. godine. U dvorištu se nalazi ogromna jahta Granma Memorial sa kojom se Fidel Kastro sa svojim sledbencima vratio na Kubu iz progonstva u Meksiku. Ovde su svoje mesto pronašla i brojna druga vozila koja su se koristila tokom same revolucije. Nažalost zatvoren је zbog restauracije, što je prava šteta.
Museo de l arte universal posvećen је kubanskoj umetnosti. Nalazi se odmah pored Muzeja revolucije. Ako ste ljubitelj umetnosti nikako nemojte propustiti ni Nacionalni muzej lepih umetnosti (Museo Nacional de Bellas Artes). U njemu se smestila impresivna kolekcija internacionalne i kubanske umetnosti. Dve velike zgrade pripadaju muzeju; u jednoj su izložena umetnička dela iz ostatka sveta (Grčke, Egipta, Španije, Latinske Amerike i Azije), a u drugoj možete videti značajna dela kubanske umetnosti. Zgrada posvećena kubanskoj umetnosti ima stilove i teme podeljene po prostorijama. Tako je jedna sala posvećena religioznim predmetima, druga kolonijalizmu, treća savremenijim pravcima, a četvrta kostumbrizmu u kome se slikovito i realistično prikazuje svakodnevnica običnog kubanskog čoveka. Takođe, u salama su istaknuta i dela poznatih kubanskih umetnika kao što su Rene Portokarero, Vifredo Lam, Giljermo Kolazo, Federiko Beltran Mases i mnogih drugih.
U Muzeju ruma možete saznati sve o tome kako se pravi rum, od toga
šta se sve dešava na plantažama šećerne trske do toga kako izgleda proizvodnja
u fabrici. Muzej je poznat i kao Havana Klub muzej, po istoimenom brendu koji
je i došao na ideju da otvori muzej posvećen rumu 2000. godine. U cenu
ulaznice uključena i čašica
sedmogodišnjeg Havana Klub ruma.
Naravno, u okviru muzeja ima i prodavnica u kojoj možete da kupite rum,
kao i bar gde možete da nastavite degustaciju.
Nemojte propustiti ni El Kapitolio i toranj Jose Marti na
Trgu Revolucije.
U okviru fakultativnog izleta posećujemo vilu Ernesta Hemingveja smeštenu u blizini Havane. Tu ćete čuti mnoge zanimljivosti o njegovom životu i stvaralaštvu. Vila ima veliku biblioteku sa preko 9000 knjiga i mnoštvo pehara iz lova. Iza vile je Hemingvejevo groblje kućnih ljubimaca, sa preko 50 sahranjenih mačaka, Hemingvej se u tu kuću s devet hektara vrta i velikim bazenom uselio u decembru 1939. U luci ispod vrta bila je njegova jahta Pilar, koja je sad postavljena kao muzejski uzorak, uz bazen. Uz bazen su i četiri groba njegovih omiljenih pasa. Proveo je u njoj dvadeset godina i smatrao je svojim istinskim domom.
U kuću se ne može ući, ali su uokolo veliki prozori kroz koje se može jasno vidjeti kako se tu živelo. U kupaonici na zidu pokraj vage upisani su njegovom rukom, njegovi kilogrami. Svaki dan. Ima i posebnu sobu za garderobu. Nema kuhinje. Spavao je do jedanaest. Pisaća mašina nije u radnoj sobi, nego na polici u spavacoj sobi. Ustajao bi i pisao. Uvek je pisao stojeći. Hemingvej je bio hiperaktivan, opsesivno kompulzivan. Zbog toga nije ni školu završio. Nije mogao da miruje u klupi. Tako da je bio samouk. Zapoćeo je novinarsku karijeru. Živio je dekadentnim životom. Imao je četiri žene i hrpu ljubavnica. Jedna je izgradila toranj u vrtu. Da može da nadgleda njegove zabave na bazenu.
Često je putovao u Afriku na safarije, ugošćavao u svojoj kući slavne pevače i glumce: Frank Sinatru, Avu Gardner. Jeo je u restoranu u Koimaru, pio u barovima Sloppy Joes Bar i Floridita i odsedao u hotelu Ambos Mundus u sobi broj 511.
Imao je ličnog barmena koji mu
je pravio daikiri s duplom dozom ruma. Vitamin R, tako ovde zovu rum.
Vinjales, duvanski put
Iako je Havana najpoznatija destinacija na Kubi, nikako ne
bi trebalo propustiti posetu Vinjalesu. Dolina Vinjales se nalazi u zapadnom
regionu Pinar del Rio i poznata je po svojim plantažama duvana. Ovde se prave
neke od najkvalitetnijih kubanskih cigara. Dolina Vinjales je veoma zelena i
bujna, sa neobičnim krečnjačkim stenama koje su prožete složenim pećinama. Neke
od njih sadrže i podzemna jezera u kojima možete da plivate.
Sam grad Vinjales je veoma mali, ali lep turistički gradić,
gde možete dobro da se upoznate sa ruralnim životom na Kubi. Većina
stanovništva ovde se bavi poljoprivredom, rade na plantažama kafe i duvana, a
ceo krajolik je veoma opuštajuć i vredan posete. Ceo grad možete obići pešice
ili na konju. Ove ture obično uključuju posetu jednoj od plantaža duvana gde će
vam biti prikazano kako se proizvode cigare.
Ovaj mali grad krasi autentična kubanska kultura, prelepi pejzaži, vidikovac sa magičnim pogledom na mogote – krečnjačke litice koje mogu biti visoke i do 300 metara. Čitava dolina Vinjales nalazi pod zaštitom UNESCO-a. Vinjales se nalazi na zapadu ostrva u provinciji Pinar del Rio. Iz Havane se do ovog grada može doći autobusom za oko 3 sata.
Sledeća lokacija koju posećujemo je farma duvana. Ovde možete videti kako se duvan gaji i suši. Postoje četiri tipa cigara: A i B kategorija, seljačke i ulične cigare. Cigare koje smo imali prilike da vidimo u Vinjalesu bile su seljačke. Najpoznatije kubanske cigare na svetu su: “Cohiba”, “Montecristo” i “Romeo y Julieta”. “Cohiba”-u je najviše konzumirao Fidel Kastro, “Montecristo” Če Gevara i Ernest Hemingvej, a “Romeo y Julieta”-u Vinston Čerčil (zbog čega ih još zovu i čerčilke).
Postoji veoma zanimljiva priča o tome kako su neke od ovih cigara dobile imena. Naime, nekada su fabrike cigara zapošljavale ljude koji su radnicima u prepodnevnim časovima čitali novine, a kasnije u toku dana poznate romane. Fabrike gde su se radnici najviše oduševili romanom “Grof Monte Kristo”, svoje cigare su nazvali “Montecristo”, a tamo gde su se oduševili romanom “Romeo i Julija” nazvali su “Romeo y Julieta”.
Cigare su najukusnije kada im se jedan kraj umoči u med. Med tada deluje kao
prirodni filter i daje slađi ukus duvanu. To je inače radio i Če Gevara jer je
imao problema sa astmom, pa je jedino tako mogao da ih puši. Cohiba Behike je
najskuplja cigara na svetu i košta oko 400 dolara po komadu. Partagas je
najstarija fabrika cigara otvorena 1827. godine.
Poreklom sa Kube, duvan se uzgaja i bere u nekoliko područja
na ostrvu, a naročito na plantažama Vuelta Abaho, koje se nalaze u pokrajini
Pinar del Rio. Istraživanjem kubanskih predela, Kristofer Kolumbo sa svoja dva
mornara, pronašao je nešto što vezuje istoriju kubanskih cigara za njega.
Naime, naišli su na grupu ljudi, muškaraca koji su u rukama imali nekakav
štapić koji se dimio i nekakve biljke, osušene i uvijene u list nalik na
musketu, koji je takođe osušen i upaljen na jednom kraju. Na drugom kraju su
uvlačili odnosno uzimali taj dim, pri udisanju. Kolumbo i mornari su otkrili
čitavu jednu zemlju duvana, a da nisu ni bili svesni u kojoj meri. Posle toga
se Kolumbo vratio u Evropu gde je španskom narodu predstavio ovu novu vrstu
užitka.
Da bi se stvorila jedna kvalitetna cigara, kao npr. Cohiba
Esplendidos, prvo se mora nabaviti visokokvalitetan duvan. Na Kubi ga ima u
izobilju. Duvan se može nabaviti u tri oblika: u listovima, kao supstanca za
žvakanje i kao prah. Za pravljenje tompusa, potrebni su listovi. Listovi se
sortiraju. Veliki listovi se koriste kao ukrasni papir koji će dekorisati
cigaru, a žile listova se odstranjuju da bi cigara izgledala lepše. Manji se
“gužvaju” u ricu, uglavnom pet listova od različitih biljaka. U zavisnosti od
veličine, cigare se cepaju i umotavaju u ukrasne listove. Nakon toga, tompusi
se stavljaju u kalupe, da se ne bi raspali već zadržali svoju formu. Njihova
sledeća destinacija je humidor, gde će sušiti narednih 6 meseci do dve godine,
u zavisnosti od vrste i tipa cigare.
Tompusi se prave u tri oblika. Prvi i najuobičajeniji podseća na standardnu cigaru, ali je na jednoj stani je zaobljen. To zaobljenje je kapica. Najbolja je troslojna kapica, ali se prave i jednoslojne i dvoslojne. Drugi oblik je piramidni oblik, kod kojeg je kapica špicasta kao piramida. Ovakve cigare su ređe jer nema toliko majstora koji umeju da je naprave. Treći oblik je i najređi – te cigare imaju vretenasti oblik, pa se može reći da liče i na torpedo.
Tompusi „Cohiba Behice“, „Montecristo“, „Trinidad Cohiba“, „Cohiba Havana Cuba“ - La Casa del Habano, Habanos SA, Partagas, Twister .
Izlet nastavljamo posetom Muralu praistorije (Mural de la Prehistoria). Radi o muralu evolucije koji je započet 1961. godine, a završen četiri godine kasnije. Naslikan je na steni visokoj 120 metara, širokoj 180. Delo je umetnika Leovigilda Gonzáleza Morilloa, učenika Dijega Rivere I 17 njegovih pomocnika. Radili su ga 4 godine.
Predah uz ručak pravimo u restoranu Finca Agroecologica el Paraiso. Sledi poseta pećini Indijanaca (Cueva del Indio) kroz koje vas motorni čamac vozio podzemnom rekom, nekih 15 minuta, usput smo razgledali različite formacije stena. Ispred pećine sačekale su nas tezge sa suvenirima.
Playa Larga - Kupanje u Zalivu svinja
Life is a son of beach
Izlet započinjemo kratkom vožnjom kroz provinciju Matanzas.
Prva stanica je Festina Campesina, hacijenda koja je mešavina hotela, farme i muzeja gde možete videti tipičnu floru i faunu karakterističnu za karipsko područje kao i životinje specifične za ovo područje. Bratimimo se sa kubansim garom, najstarijom vodenom životinjom na ostrvu, Hutia, zapravo pacov koji obitava na drvetu, a svojim izgledom najviše podseća na lisicu. Tu na lutriji simpatična životinjica ulazi u moju kućicu i dobijam gratis koktel i maženje iste.
Svakako znate da nije vest da je krokodil pojeo Nešu, ali da
je Neša izjeo reptila već je nešto.
Sledi obilazak farme korokodila. Ovde imamo jedinstvenu priliku da vidimo proces
hranjenja krokodila, i naravno da uživamo u posmatranju životinja na nikad
manjoj razdaljini od nas, ali dovoljno daleko da u meni ne vide sočan zalogaj.
Zato smo mi njega ručkali. Planirali smo i tucanje krokodilskim jajima jer beše
Uskrs, ali odustasmo.
Nakon druženja sa krokodilima prelazimo na vožnju brzim
čamcima duž reke Hatiguaniko. Tokom vožnje uživamo u nestvarnim pejzažima koji
nas okružuju. Tako stižemo do turističkog centra Guama, odnosno do sela Taino
gde posećujemo pravo indijansko selo. Na živopisan način dočaran je život na
ovim prostorima godinama unazad. Improvizovane kolibe, statue, vraćaju nas
nekoliko vekova u prošlost. Kuba je i onako veliki rolkaster vremeplov.
Za kraj dana odlazimo u prelepu lagunu, gde uživama u tirkiznoj boji vode, suncu, koktelima, smehu i kupanju. Upijamo svaki minut ovog prelepog doživlja sve do zalaska sunca.
U večernjim časovima, vraćamo se u Varedo, prolazeći pored
fabrika sa revolucioanrnim parolama, likovima Fidel Kastra i Čе Gevare, dok sumiramo utiske ovog
fantastičnog dana u Ludoj kravi uz
koktele, biftek, paelju sa morskim plodovima, pice sa škampima, jastugom... A
ja opet slučajno, grupa kaže zbog košulje, dobijam piće na račun case. Vreme je
za počinak.
Varadero-Vamos ala plaja!!!!
Varadero, na poluostrvu Hikakos, nekih 140 kilometara istočno od Havane, možda je jedno od najpoznatijih letovališta na svetu sa peščanom plažom dugačkom 20 kilometara. Poluostrvo je široko samo 1,2 km na najširem delu i odvojeno je od ostrva Kube Kavamskim kanalom.
Aerodrom Huan Gualberto Gomez
(Juan Gualberto Gomez) je drugi najvažniji aerodrom na Kubi, posle Aerodroma
Hose Marti (José Martí) u Havani.
Prvi turisti stigli su u Varadero još 1870. godine Poetkom tridesetih godina XX veka Ireni du Pont Nemurs (Irénée du Pont Nemours), američki milioner, izgradio je turistički kompleks na ostrvu. Ovde nemojte da propustite da obiđete kuću Al Kaponea koja je u bar, a na terasi su šetkaju pelikani.
Varadero je najpoznatija plaža na Kubi. Nalazi se nedaleko
od Havane i predstavlja savršen beg iz grada za one koji žele da odredjeni deo
svog putovanja posvete plaži i kupanju. Ako zamišljate kristalno čistu vodu i
beli pesak, Varadero je pravo mesto za vas. Iako ima izgrađenu infrastrukturu,
tako da ćete imate sve što poželite na dohvat ruke, postoje i delovi Varadera
gde još uvek možete da dobijete deo plaže samo za sebe, a mir i lepota prirode
će vas ostaviti bez daha.
Trinidad
Trinidad je grad u središnjoj kubanskoj provinciji Sancti Spíritus, smešten u podnožju planine Eskambrej i blizu obale Karipskog mora. Prepun je koloritne ahitekture i srdacnih ljudi. Ceo grad je pod zaštitom UNESCO-a još od 1988. godine. Osnovao ga je španski konkvistador Diego Velázquez de Cuéllar 23. decembra 1514. godine kao Naselje Presvetlog Trojstva (Villa De la Santísima Trinidad).
Odavde su svoje ekspedicije pokretali Francisco Hernández de Córdoba (1517.) i Hernán Cortés (1518.). Grad Svete trojice postao je poznat odmah po osnivanju, kada su se iz njega otisnuli prvi istraživači Meksika, Grihalva i Kordova. Kortes brusio oružje za osvajanje Meksika, regrutujući lokalne konkvistadore, od kojih je najpoznatiji Pedro de Alvarado, kasnije osvajač Gvatemale.
Osnovao ga je španski konkvistador Diego Velázquez de Cuéllar 23. decembra 1514. godine pod imenom Naselje Presvetlog Trojstva (Villa De la Santísima Trinidad). Odavde su svoje ekspedicije pokretali Francisco Hernández de Córdoba (1517.) i Hernán Cortés (1518.).
Grad Svete Trojice postao je poznat odmah po osnivanju, kada
su se iz njega otisnuli prvi istraživači Meksika, Grihalva i Kordova. Kortes je
оvde brusio oružje za osvajanje Meksika, regrutujući lokalne konkvistadore, od
kojih je najpoznatiji Pedro de Alvarado, kasnije osvajač Gvatemale.
Trinidad je bio središte proizvodnje šećera od kasnog XVIII do konca XIX veka. Aleksandar Humbolt zabelezio je da je u vreme procvata proizvodnje, na plantažama radilo 11 hiljada robova, kada je grad imao samo nešto više stanovnika. Kada je u Evropi pronađena tehnologija proizvodnje šećera od repe, a ropstvo na Kubi ukinuto, došli su američki magnati šećera, a domaći su se iselili iz Trinidada.
Američka korporacija United Fruit Company imala je monopol
na proizvodnju trske i otkupljivala kompletan prinos šećera. Po dolasku
revolucionara na vlast i nacionalizacije proizvodnje SAD uvodi embargo na otkup
kubanskog šećera, čime su planirali da slome i ekonomoski unište režim Fidela
Kastra. Šećer se gomilao pa je SSSR
ponudio da ga otkupi sav uz par sitnijih
ustupaka.
Današnju populaciju grada čini približno 70 hiljada ljudi,
koji se mahom oslanjaju na proizvodnju
duvana i turizam.
Trinidad je dobio današnji izgled tek od sredine XVIII veka.
Građene su porodične kuće sa unutrašnjim dvorištima, krovovima od opeke,
obojenim fasadama, visokim prozorima sa drvenim ili metalnim rešetkama.
Srce grada je glavni gradski trg, Plaza de Mayor. Na ovom
trgu svi se okupljaju kako zbog druženja, tako i zbog interneta. Oko trga
smestile su se prelepe građevine pastelnih boja iz XVIII i XIX. veka.
Ono što kvari opšti utisak su četvorosatna isključenja
struje (restrikcije), dvaput dnevno. No
restorani imaju agregate
Najpoznatija građevina u Trinidadu je nekadašnja (žuta)
manastirska zgrada, Convento de San Francisco.
Gradski muzej, Palacio Cantero, nekada је bio letnjikovac, a sada mu je
glavna atrakcija toranj sa fantastičnim pogledom na grad.
Sledi poseta Muzeju kolonijalne umetnosti. Muzej romantike
je nekada bio dom bogatog barona, a sada se tu može videti luksuzni nameštaj
porodice, među kojima je najzanimljivija mermerna kada od 1,5 tone. Na Kubi
muzeji ponedeljkom ne rade.
Crkva Sv. Trojstva poznata је po izrezbarenom drvenom
oltaru. Ulaz se ne naplacuje.
Na Trgu Santa Ana nalazi se ostaci crkve koji služe kao
podsetnik na špansku istoriju na Kubi.
Vredne posete su i brojne galerije sa slikama koje su lep
suvenir. Suvenire možete potražiti i na uličnim tezgama (odeća, nakit, torbe,
muzički instrumenti).
Obiđite i La Casa de los Conspiradores, nekadašnje mesto
sastajanja kubanskih nacionalista, kao i crkvu i Manastir Svetog Franciska.
Mi smo tamo dvaput obedovali i zapili se, pa igrali salsu.
Najpoznatija mesta za izlazak su Casa de la Musica na
Glavnom trgu i La Canchanchara (sa
istoimenim koktelom napravljenim od ruma, meda, limuna i vode. Većina lokala
radi do 23h. Odličan disko klub pronaći ćete u stenama.
Do plaže se stiže autobusom, taksijem ili biciklom.
Najpoznatija plaža je Ankon (12 km od Trinidada).
Sledeći dan planiran je za posetu nacionalnom parku
Guanayara. Do tamo stižеmo isluženim sovjetskim terencima. Predah pravimo na
vidikovcu na nekih 600 metara povrh mora. Pogled na okolinu je bio fantastičan.
Sledeće zaustavljanje je na plantažu kafe, gde nas informišu o procesu
proizvodnje kafe, nakon čega smo je i degustirali.
No, najzanimljivija je ѕvakako šetnja po nacionalnom parku, prelazeći pored drveće bambusa, preko improvizovanih bazena, isčekujеmo da ugledamo nacionalnu pticu Kube, Tokororo.
Dolazimo do prelepog vodopada El Rocio. Sledi kupanje na bazenu (postoji i improvizovana svlačionica). Na kraju trekinga obedujemo u restoranu na kraju staze. Ispijamo Bukanero pivo i razmenjujemo utiske.
"Tužna je stvar nemati prijatelje, a još tužnija nemati
neprijatelje." rečе Čе jednom posle previšе ispiejnog ruma.
Veliki je petak za ortodokse. Ja kao kovertit sam na postu;
voda i alkohol. Setih se onda njega. Ernesta, ne Hrista.
Ernestovо ime nema ama baš ništa zajedničko sa svadbama na
jugu Srbije kada mladoženji iza leđa dobacuju:
"Čе ge vara!"
Njegova transformacija u revolucionara započela je tokom
putovanja mortociklom kroz Latinsku Ameriku, (Diarios de motocicleta), kada je
svedočio o siromaštvu, nepravdi i eksploataciji koja je pogodila obične ljude.
Ova iskustva duboko su ga potresla i motivisala da se posveti borbi za
socijalnu pravdu i oslobođenje naroda od imperijalističke dominacije.
Ernesto Gevara de la Serna rođen je u
dobrostojećoj argentinskoj porodici. Njegov otac, Ernesto Rafael Gevara Linč,
bio je arhitekta po struci, i pripadao je argentinskoj oligarhiji. Njegova
majka, Selija de la Serna, bila je španskog porekla. Nadimak Če dobio je uzrečici „če“,
uobičajnom u Argentini
Bio je najstariji od petoro dece, a dve godine posle rođenja
ustanovljeno je da Ernesto boluje od astme. Kao dečak, dobio je nadimak
“Chancho” (svinja), jer je bio štroka, nije volio da se kupa. Na regrutaciji proglašеn je za nesposobnim za
vojnu službu, zbog asme. Stoga je pušio tompuse Grof Montekristo.
Odgovoran je za smrt hiljade političkih neistomišljenika.
Odbivši udobnost ministarske fotelje, nastavlja gerilsku borbu. Zarobljen je 8.
oktobra 1967. kod sela La Igera, nakon kratkog i slučajnog okršaja vatrenim
oružjem sa bolivijskom vojskom.
Santa Klara je najpoznatija po tome što se u njoj odigrala
poslednja bitka gerilaca, na čelu sa Ernestom Če Gevarom, lekarom, diplomatom,
piscem, gerilskim vođom i revolucionarom. .
Ubijen je, rekosmo, 1967. godine u Boliviji. Poslednje reči
bile su mu:
„Pucaj kukavice samo ćeš ubiti čoveka!”
Vojni lekar amputirao mu je ruke, koje su potom u staklenoj
tegli poslate u Argentinu zarad identifikacije.
Njegovo telo pronađeno je tek 1995. godine, a 1997. godine
je prebačeno u Santa Klaru.
Sada leži u velikom memorijalnom kompleksu, u okviru kojeg je i muzej sa njegovim ličnim stvarima, kao i sa brojnim isečcima iz novina. Ulaz je besplatan uz napomenu da je unošenje fotoaparata, rančeva i torbica strogo zabranjeno. Као i razgovor. Ponedeljkom mauzolej ne radi.
U parku potražite spomenik Tren Blindado, koji slikovito
dočarava bitku između Če Gevare i Fulgensija Batiste 1958. godine.
Među mladim levičarima postao je ikona poput Isusa.
Od 15. aprila 2023 nosioci kubanskog pasoša moraju da prođu proceduru dobijanja srpske vize ukoliko žele da posete Republiku Srbiju, bilo u turističke ili poslovne svrhe, a usled usklađivanja režima sa Evropskom unijom. Od 2020. godine 48 Kubanaca je podnelo zahtev za azil u Srbiji usled sve veće represije i siromaštva u toj karipskoj zemlji. Diplomatski odnosi između SAD-a i Kube su 2015. godine ponovo uspostavljeni posle više decenija neprijateljstava. Aktuelni američki predsednik Džo Bajden ublažio je neke od tih sankcija, poput dozvole stanovnicima SAD da šalju više novca rodbini na Kubi.Prosečna plata na Kubi iznosi 120 evra.
Fidel Kastro, vođa kubanske revolucije, preminuo je 2016. godine. Raul Kastro, njegov rođeni brat, nasledio ga je 2008 na čelu Kube. Deceniju kasnije, Kuba je prvi put posle gotovo 70 godina dobila predsednika koji se ne preziva Kastro, ali dolazi iz tog porodićnog okruženja. Reč je o Migelu Dijazu-Kanelu, koji je u aprilu 2023. izabran po drugi put na izborima bez opozicije.
Američki lekari, naučnici, obaveštajni operativci i državni službenici pokušali su da otkriju razloga nastanka "havanskog sindroma" - misteriozne bolesti koja pogađa američke diplomate i špijune. Često bi započinjalo zvukom, koji su ljudi imali problema da opišu, a napribližniji opisi bili su „zujanje", „brušenje metala", „prodorni cikovi" ...Oni koji nisu čuli zvuk, osetili su vrelinu ili pritisak, vrtoglavicu i zamor. Havanski sindrom prvi put se pojavio na Kubi 2016. godine. Zanimljivo je da je jedan špijun CIA u septembru 2021. evakuisan iz Srbije zbog mogućeg slučaja Havanskog sindroma.
Advokat Fernando Almeida je 20. februara 2022. godine, sa čitavim životnom imovinom popakovanim u jednu torbu sleteo je na beogradski aerodrom. Na sebi je imao tanki braon kaput, a u Beogradu je bilo hladno. Godinu dana kasnije dobio je azil kao politički disident. U Srbiji danas ima nekoliko hiljada njegovih sunarodnika, posebno u Novom Sadu, gde postoji „značajna kubanska zajednica".
Нема коментара:
Постави коментар