PUTOKAZ - Svako putovanje započinje u snovima. Putopisi su putovanja van mesta i van vremena. Internet portal posvećen putovanjima, putopisima i svim bitno-nebitnim stvarčicama koje zanimaju putnike.
Dosade i jastozi i kokteli, egzotične karipske plaže i
zavodljive note Havane. Zaželeh se severa i dvoraca. Te im posvećujem ovaj
vikend.
Jezero Balaton, mađarsko “more” ili Blatno jezero sa
bezbroj znamenitosti i atrakcija, od starih gradova do zaštićenih prirodnih
područja i nacionalnih parkova, očarava svojim lepotama i prekrasnim
krajolicima. O ovom je pisao još Ričard Brajtu (1784.-1850.) u delu iz 1814 "Putovanje iz Beča kroz Donju Mađarsku"
Broj posetilacamađarskih dvoraca u stalnom je porastu. Posećujemo dve palate i dva
zamka, vremenski datiranih od XIII-XX veka.
Jedno od tih zdanja je i palata
Esterhazi u Fertodu, u blizini austrijske granice. Prošle godine
pohodilo ju je 55. hiljada posetilaca. Palatu je, u punom sjaju, dovršio princ
Nikolaus Esterhazi 1766. godine.
Carica Marija Terezia bila je čest gost plemićke porodice.
Navodnojednom je izjavila da, kada želi
da čuje dobru operu, ide u dvorac Esterhazijevih.
Sa svojih 126 soba, predivno oslikanom salom za bankete,
bogatom bibliotekom, kapelom, muzejom i zapanjujuće geometrijski pravilnim i
dobro održavanim vrtom, ova palata bilo je i mesto gde je, tokom 25 godina svog
života, stvarao i veliki kompozitor Jozef Hajdn, koji, doduše, nije živio u
glavnoj zgradi dvorca, već u zasebnom stanu u delu imanja za poslugu.
Dvorac je okružen
francuskim vrtom od 300 hektara po uzoru na park Versaj. U XIX stoleću vrt je
pretvoren u engleski park, sličniji modernim vrtovima. Arterije parka bile su
ograničene manjim stazama i čistinama na kojima su stajale zgrade ili statue.
Muzičkii život dvorca postao je poznat u celoj Europi pod vodstvom Jozefa
Hajdna, koji je 1772. unutar njegovih zidina svirao svoju poznatu oproštajnu
simfoniju.
Drugi dvorac koji posećujemo je Zamak
Tatabanji, vojni fotifikacioni objekat, sa jarkom koji su napustili
krokodili. Nama u čast organizovana su viteška nadmetanja i izložba modernig
naoružаnja.
Treći dvorac za danas je Bori,
eklektičko zdanje podignuto u slavu ljubavi i umetnosti, mesto istraživanja za
istinske hedoniste.
"Igračka je umećе dece, umetnost je igra
odraslih"
Dž. B Bori
Moje omiljeno mesto
za relaks moment.
Stoni Beogradje bio i prestonica Mađarske od 12. veka, pa do 1543,
kada su ga Turci osvojili. Sekešfehervar,
Stoni Beograd, Beli zamak sa prestolom, drevna je prestonica mađarskih
kraljeva, gde je krunisano 37 kraljeva i 39 kraljica Mađarske, a sahranjeno
njih 15,
Danas je deveti po veličini grad u Mađarskoj. Gradova-imenjaka
Beograda ima širom sveta. Još je u XV veku turski putopisac Evlija Čelebija
pisao da postoje četiri Beograda, po jedan u Srbiji, Rumuniji, Albaniji i
Mađarskoj. „Beli gradovi“ se mogu naći i u Rusiji, Poljskoj, Hrvatskoj, SAD…
Međutim, samo dva Beograda su bila sedišta kraljeva – glavni grad Srbije i
Stoni Beograd (Sekešfehervar) u Mađarskoj
Od XV veka u Stoni Beograd počinju da se naseljavaju Srbi,
kojima je ugarski kralj Matija Korvin dozvolio da se nastane u različitim
delovima Mađarske u zamenu za njihovu vojnu službu. Do XVIII veka oko 300 Srba
je živelo u Stonom Beogradu, a 1772. godine, na mestu stare crkve, izgrađena je
Jovandanjska crkva. Jovandanjska crkva se nalazi u Srpskoj četvrti, a sama
crkva i četvrt su renovirane osamdesetih godina XX veka, za šta je Stoni
Beograd dobio Evropsku nagradu za zaštitu spomenika. U poređenju s drugim
crkvama u gradu, Jovandanjska spolja izgleda skromno, ali zato njen barokni
enterijer odlikuje raskoš. U Stonom Beogradu živela je, radila i umrla čuvena
srpska slikarka Katarina Ivanović, koja je bila prva počasna članica Srpske
akademije nauka i umetnosti.
Jutro na Balatonu
Posle predaha (jučerašnji dan baš bešе dinamičan) i doručka
krećemo u nove avanture. Još poneki dvorac, ali da vam ne otkrivam previše.
Jer lepota je u otkrivanju. Skrivenog.
Balaton je jezro u Mađarskoj, i ujedno je najveće jezero u
Centralnoj Evropi. U njega se uliva reka Zala, a iz njega otiče kanalizovana
reka Šio. Jezero, poznato i kao „ mađarsko more “, zauzima površinu od 592
kvadratna kilometra, dužina mu je 77 kilometra, a najveća dubina iznosi 12, 2
metara.
Balaton se nalazi u Transdunavskom regionu, u oblasti sa
većom količinom padavina od ostatka Mađarske.Površina jezera se zamrzava tokom hladnijih dana. Prosečna temperatura
vode tokom letnjeg perioda iznosi oko 25 stepeni celzijusa.
Ovo područje karakteriše netaknuta priroda sa preko 250
vrsta ptica i retkih biljaka. Jezero je okruženo bregovima sa kojih se pruža
predivan pogled na kristalno čistu vodu. Duž cele obale, osim sa zapadnemočvarne strane, nalaze se uređeni kej i
šetalište, idealni za obilazak Balatona.
Jezero Balaton je jedna od najpopularnijih turističkih
destinacija u Mađarskoj, i to tokom cele godine.Najvećе jejezero u srednjoj Evropi,ѕаpovršinom od 592 km², dužinom od 77 km i
širinom od 4 do 14 km, jezero se nalazi na 104 metara nadmorske visine, sa
najvećom dubinom od 12,2 m (prosečna dubina je 3,2 m).
Ovde se nalaze termalni izvori koji su stotinama godina
poznati po lekovitim svojstvima. Najpoznatiji izvor je Hévízer, a njegova
temperatura iznosi 38 stepeni celzijusa.
U Kesthelju, posećujemo barokni dvorac Feštetič-Helikon
i obilazimo dvorski kompleks (Palata Feštetič, muzej kočija...). Dvorac
Festetić je treći mađarski dvorac po veličini, ali se smatra najpopularnijim. Izgradnja
dvorca počela je 1745. godine, a dvospratna barokna palata u obliku slova U
obnavljana je više puta u XVIII i XIX veku.
Zgrada je okružena parkom sa mnogim znamenitostima, stablima
starim stotinama godina, šarenim cvetnim lejamá, fontanama, statuama, među
kojima i bronzana statua Džordža Festetića I, crkveni ribnjak i fontana
ukrašena lavovima.
Izložba u Muzeju dvorca Helikon posetiocima pruža sliku o
tome kakav je bio život aristokrata, kao i o luksuznom životu porodice
Feštetič. U dvorcu se nalazi jedina originalna aristokratska privatna
biblioteka u Mađarskoj koja je, pukim sticajem okolnosti, izbegla nemilu
sudbinu drugih sličnih biblioteka u II svetskom ratu. U ovom dvorcu su snimane određene scene filma
Kincsem.
Skiper sam majko na limenom čamcu Avantura za kraj: TAPOLCA
Idemo dalje do mesta Tapolca ispod koga se smestio čitav
pećinski sistem i 3 kilometra dugačko jezero, otkriveno 1903. godine Savladavši
78 klizavih stepenika, veslamo limenim čamcima (šta je to za nekog ko je praksu
sticao na Dunavu i Savi) kroz pećinu sa podzemnim jezerom na nekoj kružnoj
dužini od 150 metara. Ovde su najveće teškoće na delovima koji su uski i niski,
gde veslo ne možе da radi, a glava možе da strada. I kao što to biva najteže je
na kraju, gde smo bukvalno balansirali, kako na kamenom plafonu ne bismo
ostavili delove skalpa.
Naime, voda u pećinsko jezero dolazi iz dva različita
izvora, što objašnjava stvaranje dva prolaza. Temperatura vode je između 18 i
20 stepeni. Poseban stanovnik pećinskih voda je mala vrsta ribe, odnosno šaran
pijor ili gagica.
Nakon avanture na podzemnom jezeru, posetite jezero Malom
koje odiše mediteranskim duhom i uživajte u šarenilu riba koje se praćakaju u
vodi. U blizini je i jedinstveni Afrički
muzej u Panoniji.
Hedonija za kraj:TIHANJ
Nastavljamo dalje ka Tihanju, posmatrajući šiljasta brda
nastala u davnini radom vulkana i vode, vinograde blagorodne i zasade mirisno
opuštajućе lavande. Tihanj krase i kućice sa krovovima od trske.
Ovaj prostor prepun je prirodnih lepota, koje je stvorio
drevni vulkanski krater, tu jei malo
jezero na čijim obalama žive patke i čaplje. Kroz šumu badema i jasena takođe
se provlači mnoštvo staza koje omogućavaju divne šetnje.
Tihanju, poluostrvu na jezeru Balatonu,koristimo za šetnju, obilazak benediktсskog
manastira iz 1525. godine. Sa vidikovca koji se nalazi odmah pored opatije,
pruža vam se predivan pogled na jezero Belše i južnu obalu jezera Balaton.
U crkvi opatije koju je osnovao mađarski kralj (sveti)
Andrija I (Andras I), nalaze se neprocenjiva umetnička dela poznatih umetnika,
među kojima su i freske Lajoša Deak-Ebnera, Karolja Loca i Bertalana Sekelja;
prelepe drvene statue i oltare izradio je Šebešćen Štulhof. Kralj Andrija I je
sahranjen u kripti crkve, i ovo mesto predstavlja jedino očuvano mađarsko
kraljevsko groblje iz doba dinastije Arpada.
Na samo nekoliko minuta hoda nalaze se Grnčarska kuća i
Etnografski muzej na otvorenom, u kojima su izloženi tipični elementi narodne
arhitekture, alati i oprema koju su koristile tradicionalne zanatlije. Do
jezera Belšo i Kuće lavande stiže se za 15 minuta. Tamo možete posetiti
interaktivnu izložbu o nastanku poluostrva Tihanj i saznati više o uzgoju
lavande.
Šetnja centrom grada sa klasicističkim zgradama iz doba
reformacije, prelepim parkovima i kaldrmisanim ulicama, vratiće vas u
prošlost. Gotovo svaka zgrada ovde ima svoju priču: na primer, glumica Lujza
Blaha i pisac Mor Jokai bili su vlasnici vila u Balatonfiredu. Nakon što ste
posetili vilu Vasari, spomen kuću Jokai Mora i Okruglu crkvu, zašto ne biste
prošetali šetalištem Tagore i prepustili statuama i spomen-pločama da vam
ispričaju istoriju grada? Najpoznatije šetalište na Balatonu ime je dobilo po slavnom
indijskom pesniku i nobelovcu Rabindranatu Tagoreu. Mnoge slavne ličnosti
nastavljaju tradiciju sadnje drveća koju je započeo veliki umetnik. Najnovije
znamenitosti na šetalištu su Centar za posetioce Bodorka i obnovljeni trg
Vitorlaš sa statuom glumca Ištvana Bujtora.
Završavamo uživanjem u mađаrskim gastronomskim
specijalitetima.Poručujem ćurećе grilovane grudi sa valjušcima punjenim
jabukama i džemom od borovnica uz dupli rizling i palačinke sa makom i lavadom.
Ceo gradprepoznat je upravo po gajenju
lavande (sladoled od lavande, čokolade bombone, pivo, maska za oči...) Lavanda
je stradala za vreme socijalizma, jer je bila svačija i ničija (prokletstvo
javnog dobra) te je morala ponovo biti donesena iz Provanse.
Mi u bus a kišа po Balatonu. A mi za Srbiju i za Beograd.
U novim nastavcima Džejms Bonda i Indijane Džonsa trebalo bi
porazmisliti da bar negde kupe neki magnet. Pa nisu toliki slepci da nemaju
frižider.
Na dan kada je u Surčinu 1962. otvoren aerodrom u rano jutro
dolazim na njega. Usputpričljivi
taksista razglaba o sportu(koji ja ne
pratim poslednje 3 decenije). Na aerodromu ko u videoigrici kroz zmijolike
redove obavljam zadate procedure, te konačno stižеm na gejt c02 za Frankfurt.
Razlog leta sa presedanjem je jedno egzotično putovanje, prava mala avantura.
Zaovu priliku Air Serbia unajmila je
bugarsku letilicu.
Frankfurt na Majni najveći je grad u nemačkoj saveznoj
pokrajini Hessen i peti po veličini grad u Nemačkoj. Ovaj grad važan je finansijski, saobraćajni i
poslovni centar u kojem se između ostalog nalazi sedište Evropske centralne
banke i najveći aerodrom u Nemačkoj. Ovde presedam za Havanu. Al prvo da
pregrizem kobaje, apelštrdl i dunkl pivo. A onda na let!
Poletevši iz Franfurta, Velike Britanije i Amerike slećem u
Havanu. Kuba je najveće karipsko ostrvo, dugog i uskog oblika, proteže se 1200
kilometara od istoka ka zapadu, a na većini mesta je široka neto manje od samo
100 kilometara. Ima više od 4000 manjih ostrva i zaliva, koja čine četiri
primarnaarhipelaga. Setih se broja Benetonovog provokativnog časopisa Colours koji je bio posvećen kubanskoj uličnoj modi- koju je, dakako, diktirala nemaština.
Kuba je zemlja sa složenom ali fascinantnom istorijom. Okupirali
su je Španci u prvoj polovini XVI veka. Tokom XVII I XVIII veka Španci na Kubu
dovode ogroman broj robova iz Afrike. Tada dolazi i do nekoliko ustanaka protiv španske vlasti, a ropstvo je ukinuto 1886. godine.
Španija se odriče Kube nakon
poraza u ratu sa SAD 1898. godine.Tridesetih godina prošlog veka, Kuba postaje
utočiste za begstvo bogatih Amerikanaca od prohibicije u njihovoj zemlji. Ovde
je između ostalih hotele, kockarnice i bordele gradio čuveni Al Kapone.
Kubanska zastava sastoji se od pet vodoravnih pruga od kojih
su dve bijele, a tri plave. U levom delu zastave nalaze se crveni trougao koji
ne ide od vrha do dna (ici ce kad sve kubanske teritorije budu pod njenom
kontrolom ) i bela petokraka zvezda. Zastava je usvojena 1902. godine, ali ju
je 1849. dizajnirao Narciso Lopez. Lopez se borio za nezavisnost od Španije i
želio je da se Kuba pridruži Sjedinjenim Državama. I zato je tamo postavio
jednu belu zvijezdu (Estrella Solitaria), koja bi prema njegovom planu kasnije
trebala da postane jedna od zvezda na američkoj zastavi. Ta se vizija, međutim,
nikada nije ostvarila i Kuba je postala komunistička zemlja. Tri plave pruge
označavaju tri kubanska odela, bela čistoća ideala ljudi koji se bore za
nezavisnost, a crvena podseća na krv prolivenu tokom ovih borbi. Svaki od
vrhova trougla ukazuje na jedan od ideala kubanske revolucije - slobodu,
jednakost i bratstvo.
Film "Havana" iz 1990 u režiji Sidni Polaka i sa Robertom Refordom u glavnoj roli vodi nas u ovaj grad. Na Badnje veče 1958. godine, na brodu koji plovi za Kubu, nalazi se profesionalni pokeraš Džek Vejl i lepa Šveđanka Bobi Duran. Bobi će ga zamoliti da za dobru nagradu preveze njen automobil kroz carinsku kontrolu...
Četrdesetih godina 20-og veka na vlast dolazi diktator Fulgensio Batista.Kongres
SAD-a je sve do 1950. odlučivao što je u interesu kubanskoga naroda. Za to
vreme Kubom je vladalo 16 predsednika. Najkraća vladavina trajala je jedan sat.
Imali su 3 diktatora, pismenost im je bila izrazito mala, a samo 30% populacije
imalo je električnu struju u kućama.
Setih se kultnog filma iz 1983. u režiji Brian de Palma, po scenariju Olivera Stona. Film prati uspon i pad
gangstera Tonyja Montane koji kao siromašni kubanski imigrant dolazi u Floridu
i počinje da gradi kriminalnu karijeru
Krilati sa Kariba
„…ovo je najlepše ostrvo koje su moje oči videle…“ zapisao je Kristofer Kolumbo us vom dnevniku. Nalazi se u najboljem društvu, gde priroda nije
žalila kada je delila svoju lepotu. Okružena je Floridom, Kajmanskim ostrvima,
Bahamima, Haitijem, Meksikom i Jamajkom, a zapljusku je vode Karipskog mora i
Severnog Atlanskog okeana.
Sada i pored evidentnog siromastva svi imaju povremeno električnu
struju i vodu niskog pritiska, a pismenost je 99,8%, mada slabo govore strane jezike i sporo reaguju na vaše upite.
Revolucija se začela u Santiagu. Fidel Kastro
kao i Ce Gevara potiču iz bogatih porodica. Fidelov otac bio je veleposednik.
Fidel se odrekao poseda i radio kao pro
bono pravnik. Imao je samo sto i jednu stolicu, na početku svoga prvog braka i
na početku socijalizma. Posle se to promenilo. I brak i socijalizam.
Kubanska revolucija odvijala u nekoliko faza. Započela je
26. jula 1953. Mladi advokat Fidel Kastro poveo je više od 100 naoružanih
pobunjenika na drugu najveću vojnu bazu u zemlji - kasarnu Mankadu u Santijagu
de Kubi, u nameri da zbaci Batistu koga je optužio za korupciju i tiraniju. Napad
je osujećen, a obučena vojska je u potpunosti porazila ustanike.
Početkom decembra 1956. Fidel Kastro i 82 pobunjenika stigli
su do Kube „da poginu ili konačno podignu revoluciju" malim
plovilom po imenu Granma, iskrcavši se na jugoistok ostrva. Za većinu je ovo
bila poslednja misija, kojom je na svojevrstan način započela druga faza ovog
oružanog sukoba. Napad iz zasede Batistinih snaga preživelo je svega 12 boraca
koji su se povukli u guste šume planinskog lanca Sijera Maestra opredelivši se
za gerilsku borbu.
Oružana faza revolucije okončana je 1. januara 1959.
bekstvom Fulhensija Batiste u Dominikansku Republiku, odmah pošto su
pobunjenici predvođeni Če Gevarom osvojili grad Santa Klaru u centralnom delu
Kube. Diktator je napustio ostrvo sa nekoliko stotina miliona dolara i trajno
se nastanio u Portugaliji. Revolucionari su potom ušli u Havanu, gde je 8.
januara umarširao i Fidel Kastro posle trijumfalne procesije kroz ostrvo. Amerika
je početkom 1961. u potpunosti prekinula diplomatske veze sa Havanom. Potpuni
trgovinski embargo Vašington je uveo Kubi godinu dana kasnije.
Fidelova prva žena poticala je iz krugova bliskih društvu nekadasnjeg diktatora Batista,
tadašnjeg predsednika. Bila je bogata, ali su ziveli u siromastvu, dok Fidel
nije zavrsio u zatvoru. No, kada su joj stražari iz zatvora poslali pismo
Fidelove ljubavnice u kojem ga obaveštava da mu je rodila ćerku, zatražila je
razvod i otišla s malim Fidelitom.
Fidel kćeru Alinu nikada nije priznao. Ona
živi u Miamiju, ima tamo radijsku stanicu i agituje protiv kubanskoga režima.
Kad su nakon dve godine Fidela pustili iz zatvora, otišao je u Meksiko da se
sprema za obracun. Očito uspešno, jer je 1959., preuzeo vlast. Onda su Americi uveli
naftni embargo. Preko noći sve su nacionalizovli.
Od tada ih Amerikanci drže pod embargom.
SSSR u prvoj polovini 1962. započinje Operaciju Anadir koja je
za cilj imala rasporedjivanje balističkih projektila, bombardera srednjeg
dometa i mehanizirane divizije kako bi se ostrvo zaštitilo od mogućeg američkog
napada. Prve sovjetske isporuke naoružanja Kubi započele su u jesen 1959. Nova
faza isporuke dogovorena je početkom 1962. Sovjetski Prezidij (vrhovni državni
organ SSSR-a) odobrio je kubanske zahteve za dodatnim isporukama oružja u aprilu
1962. te su sovjetske vlasti nastavile isporuke oružja sve bržim tempom od juna
1962. Do 1. septembra iste godine sovjetska vojna oprema i naoružanje na Kubi
je uključivalo: projektile zemlja-vazduh, obalne krstareće projektile Sopka,
patrolne brodove naoružane s antibrodskim projektilima, i više od 5000
sovjetskih tehničara i vojnog osoblja.
Prvi sovjetski nuklearni balistički
projektili dospeli su kubansko tlo 9. septembra. Balistički
projektili srednjeg dometa (MRBM) bili su tajno transportirani na Kubu ispod
palube sovjetskih brodova. Dodatni balistički projektili srednjeg dometa,
vozila za montiranje projektila, kamioni s gorivom, specijalni radari s
vozilima, rampe za lansiranje projektila i spremnici za smještaj nuklearnih
projektila, stizali su na Kubu i bivali upućivani na gradilišta koja su planirana
za lansiranje projektila. Uskoro je usledilo dopremanje slične oprema kako bi
se moglo instalirati postrojenja za još dalekometnije balističke projektile
intermedijarnog dometa (IRBM).
Bez znanja Amerike, Kuba je 4. oktobra postala
vlasnik nuklearne bojeve glave za projektile srednjeg dometa, zajedno s desetak
nuklearnih bojevih glava za krstareće obalne projektile Sopka, šest nuklearnih
bombi za bombardere srednjeg dometa (Iljušin) IL-28, i 12 nuklearnih bojevih
glava za kratkometne taktičke nuklearne rakete. Postavljanjem balističkih
nuklearnih projektila srednjeg i intermedijarnog dometa, SAD se našao ozbiljno
ugrožen jer je u dometu projektila bila skoro cela teritorija SAD.
Mnogo puta su Ameri hteli da upodobe buntovnog komsiju. U
oktobru 1959. godine, Kuba osnova Revolucionarnu vojsku. Najpoznatiji slucaj
američkog napada je iskrcavanje u Zalivu svinja (plaža Giron) Brigade 2506,
vojne jedinice od 1.400 mladića 17.
aprila 1961. godine 1:00 izjutra. To je močvarna oblast sa neprobojnim
mangrovima i oštrim „psećim zubima", kako koralne grebene zovu na
Kubi. Napadu je predhoddilo bombadovanje
aerodroma u Havani (Siudad Libertad i
San Antonio De Los Banos) i Santjagu. Uprkos smrti sedmoro ljudi, uspeli su
samo da oštete nekoliko kubanskih aviona, od kojih su neki već bili
rashodovani. Kastrove vazdušne snage ostale su gotovo netaknute. Posle
bombardovanja, avion sa kubanskim oznakama sleteo je u Ki Vestu, na
Floridi.Njegov pilot rekao je da je dezerter iz Kastrovih oružanih snaga.U
stvarnosti, bio je sastavni deo CIA-inog plana da se izbegne uplitanje SAD-a u
napad.
Devetnaestog aprila popodne (17:30), napad je već bio
neutralisan. Kastro je tada prvi put objavio socijalističku prirodu revolucije
i pozvao građane da odbiju napad plaćenika. Zarobljnike je obišao Če Gevara.
Pitao ih je kako su zarađivali za život pre nego što su napustili Kubu.
Preživeli iz Brigade 2506 pušteni su na slobodu više od godinu dana kasnije,
krajem 1962. godine, posle napetih pregovora. Kuba je zaozvrat dobila konzerve
hrane za bebe,mnogo odeće, hrane i lekova koje je vlada podelila građanstvu.
Kubanska obaveštajna služba tvrdi da je od 1959. godine,
više od 600 puta pokušan atentat na Fidela Kastra, kao i da iza mnogih pokušaja
stoji američka obaveštajna služba CIA, prenose danas britanski mediji. Bivši
šef obezbedenja predsednika Kube Fabijan Eskalante o tome je napisao knjigu
2006. godine pod nazivom "638 načina da se ubije Kastro", na osnovu
koje je snimljen dokumentarni film.
Jedan od najbizarnijih planiranih metoda bio je ubrizgavanje
toksina u jednu od Fidelovih cigara, sa kojima se redovno fotografisao. Među
komične pokušaje spada i plan da Kastro ostane bez svoje prepoznatljive brade,
tačnije da učine da mu nekako otpadne, što bi moglo, kako se verovalo,
drasticno da smanji njegovu popularnost u narodu. Voleo je Koka Kolu pa su i nju
pokusali da zatruju.
Na dan kada je ubijen Džon Kenedi, CIA je potencijalnom
atentatoru na kubanskog predsednika dala penkalo sa otrovom.
Kako se navodi i bivša Fidelova ljubavnica je takođe bila
umešana u planove da se eliminiše "neprijatelj demokratije", kako su
nazivali Kastra. Međutim, otrovna pilula koja joj je data kao oružje, navodno
se istopila u tegli hladnog krema u kojoj ju je krila. Po legendi Kastro joj je
pruzio pistolj i rekao ako hoce nek puca… CIA je stalno smišljala nove tehnike
da ubije Kastra, poput stavljanja bakteriološkog otrova na njegove maramice,
čaj ili kafu, ali taj pokušaj je propao jer nisu uspeli da naprave otrov koji
se razlaže u vodi. Zatim, pre 16 godina, u Panami je postavljeno 90 kilograma
eksploziva ispod podijuma na kojem je trebalo da drži govor, ali atentat je
osujetilo njegovo obezbeđenje.
CIA je došla na ideju da se u ronilačko odelo stave gljivice
koji bi izazvale hroničnu bolest, a u opremu za disanje bakterija koja izaziva
tuberkulozu. Samo je trebalo naterati Kastra da obuče baš to odelo. Ugledni
američki advokat, koji je predvodio pregovore sa kubanskim predsednikom, postao
je nenadano saveznik CIA. Trebalo je da Kastru pokloni odelo, ali je plan
propao kada ga je neko "otkucao".
Dokumenti iz perioda dok je predsednik SAD bio Bil Klinton
ukazuju da je bilo predloženo cak da se eksploziv sakrije u neku školjku, jer
je Kastro bio strastveni ronilac, ili da se njegovo ronilačko odelo natopi
hemikalijom od koje će zaraditi kožnu bolest.
Fidel Kastro umro je na Kub prirodnom smrcu u 90. godini
života. Usao je u Ginisovu knjigu rekorda kao najčešća meta atentata. Broj
neuspelih atentata u različitim američkim administracijama, prema navodima
Fabijana Eskalantea:
Ajzenhauer - 38
Kenedi - 42
Džonson - 72
Nikson - 184
Karter - 64
Regan - 197
Buš stariji - 16
Klinton - 21
Na Kubi Ameri drže i jednu zloglasnu vojnu bazu i zatvor -
Gvantanamo.Američka vojna baza
Gvantanamo Bej na Kubi već više od 100 godina postoji kao mornarička baza. Teritorija obuhvata 120 kvadratnih kilometara.
Prvi zatvorenici stigli su u Gvantanamo
pre tačno 20 godina. I najviše su utamničeni bez podizanja optužnice. Vlada SAD
je stvorila ’ofšor-zatvor’ kako bi ciljano stavila van snage pravni sistem
Sjedinjenih Američkih Država. Petorica starijih, penzionisanih kubanskih generala umrla su 2021. godine dana pod misterioznim okolnostima.
Od pada SSSR-a Kuba je prepuštena sama sebi, a pod
sankcijama smo 50 godina. Na Kubi ćete videti klasične kabriolete, španske kolonijalne
fasade i cucete živu, uličnu muziku na svakom koraku. Kada sletite na Kubu,
bićete zapanjeni starinskim radio aparatima, frižiderima i lampama, kao i
neonskim reklamama koje vise preko izloga. Primetićete berberske radnje.
Međutim,
i Kuba se menja. Novi moderni hoteli niču sve više, prateći rastući turistički
trend. Kao komunistička zemlja, Kuba je pokušala da stvori besklasno društvo i
obezbedi besplatno obrazovanje i zdravstvenu zaštitu za sve svoje građane.
Njeno odbacivanje kapitalističkih ideala čini je različitom od skoro svake
druge zemlje na svetu.
Službeni jezik na Kubi je španski, alli većina stanovništa
govori i engleski.Stariji ruski. Srbija je jedna od samo
dvadesetak zemalja koje imaju bezvizni režim sa Kubom.
Na Kubi je zastupljena topla tropska klima, i ne postoji
pravo ili pogrešno vreme za posetu ovom ostrvu. Međutim, ipak se izdvajaju dve
različite sezone. Suva sezona traje od decembra do maja, kada možete očekivati
sunčane dane bez tragova oblaka na nebu, dok vlažna sezona traje od juna do
novembra.
Ostrvo je podeljeno na čak petnaest provincija kao i jednu
posebnu opštinu – Isla de la Juventud. Glavni
grad je Havana, koja predstavlja i najveću turističku atrakciju koju godišnje
poseti veliki broj turista sa svih strana sveta. Kuba je najnaseljenija država
na Karibima i smestila je oko 11 miliona stanovnika.
Kubanci su siromašni, ali veseli i samo plešu. Šeretski
kažu: 90% ide državi,a preostalih 20% ostaje nama !“ Prodavnice su poluprazne.
Ono sto je nama razazenim Evropljanima normalno njima je san. Ništa nemaju.
Samo vremena imaju napretek.
Autor kubanske himne je Peruco Figueredo (1818-1870),
pesnik, muzičar i borac za slobodu. Napisao ju je 1868. tokom borbe u
”Desetogodišnjem ratu” protiv Španaca. Dve godine kasnije Španci su ga zarobili
i streljali. Pred streljačkim vodom Peruco je zapevao stihove iz svoje himne:
“Morir por la Patria es vivir”("Umreti za zemlju znači
živeti.").
Himna je izvorno imala šest strofa, ali je 1902. zadnjih
četiri izbačeno jer su se u njima grubo vređali Španci i pozivalo se na njihovu
smrt.
Santerija je afro-kubanska religija, slična vuduu, u kojoj
su afrička magija i verovanja pomešana sa tradicijama katoličke crkve. Korene vuce
iz prirode i zasniva se na pojmovima ashe (proročanska moć) i elbo (žrtva).
Religiju su pre više od 400 godina iz zapadne Afrike na Kubu doneli jorubanski
robovi. Na ulici cete ih prepoznati jer su obiceno u belo. Smatra se da je
danas praktikuje oko deset miliona vernika.
HAVANA Buena Vista
Social Club
Setih se filma "Havana" u režiji Sidni Polaka sa Robertom Refordom u glavnoj roli. Na Badnje veče 1958. godine, na brodu koji plovi za Kubu, nalazi se profesionalni pokeraš Džek Vejl i lepa Šveđanka Bobi Duran. Bobi će ga zamoliti da za dobru nagradu preveze njen automobil kroz carinsku kontrolu...
Kuba je oduvek u krizi a kažu sada u najvećoj u svojoj skorijoj istoriji.
Historia de la Amor con America Imperial. Koja traje 50 godina. Ali i mi
dolazimo iz zemlje u kojoj jedan jadni krelac nariče sa frekvencia nacional.
Na Kubi je ukinut je konvertibilni CUCi ostao samo pezos CUP. Zvanicno egal za evro i
dolar 240, na crno 350. Pojavili su se bankomati, prodavnice za koncignacionu
robu praćenu platnim karticama. Valja se mufte za kukuriku. Pojavili se
šamponi, kreme, ulošci.
Izjutra vazduh težak sa patinom prašine, naftinih isparenja,
znoja kreolki, belog luka, organskog otpada koje distriibuiraju mačke, plitke
kanalizacije. Komunizam u metastazi. Nešto nalik Kusturičinom Andergraundu. Bizarno. Neverovatni miks bede i očaja stanovništva i blistave ponude za posetioce ovog karipskog ostrva.
Dan započinjemo panoramskim razgledanjem modernog dela
Havane. Zaustavljamo se na Tgu Revolucijeu
naselju Vedado kako bismo napravili
autentične slike. Ovde se nalazi zgrada Ministarstva
unutrašnjih poslova, ukraena žičanom strukturom koja prikazuje Ernesta Če
Gevare. Dobrena je 1995. Vođa gerilaca imao je u njoj svoju kancelariju. Ispod
njegovog lika ispisane je cuvena izreka “Hasta la victoria siempre” (“Uvek do
pobede”). Prekoputa je usamljeni Memorijal “Hoze Marti”, kula visoka 109 metara.
U podnožju kule je velika statua Martija. Pisac i novinar, kubanski nacionalni heroj, Marti rođen je u
Havani 1853. Roditelji su mu bili Španci, ali je on kasnije postao poznat kao
antišpanski aktivista.
Nastavljamo sa razgledanjem Avenue of the President, Havana
Univerziteta i Malecona. Nakon obilaska modernog dela Havane uputićemo se u
stari deo Havane koji je pod zaštitom Unesca i obilazimo Veliki Teatar, Central
Park, Capitol, Avenidu Del Prado i završiti razgledanje Moroa.
Vežite pojaseve jer naši kabrioleti kreću.
Kubanci otvoreno preziru Kastra i rigidni režim, vole da se
rukuju što ja kao pripadnik Teslinog plemena ne preferiram. DJ u naše ime pušta
Breninu pesmu i repuje.
U zemlji gde kazaljke satova idu u kotras smeru i ja se
podmlađujem. Majk Džekson Bili Džin. U pozadini likovi sa opasnim njuškama i
debelim kajlama vrte stotine i hiljade dolare. Mlade Kubanke mrdaju dupetima kako ne može ni mikser u najvećoj brzini. A mi trošimo 25 godina star rum. U
rumingu smo.
Havana je prestonica Kube u kojoj stanuje 2,1 miliona
stanovnika, što je čini najnaseljenijim mestom na Karipskim ostrvima. Već ćete
po izlasku sa aerodroma uočiti da se nalazite na nesvakidašnjem mestu. Ulicama
krstare oldtajmeri kakvi se ne koriste u zapadnjačkim društvima već decenijama,
a arhitektura je mešovita, u pitanju je eklektika španske kolonijalne gradnje,
zajedno sa masivnim komunistickim građevinama. Ovde je veselo i bučno, ali ne i
užurbano kao što je to u raznim drugim prestonicama. Meštani su nasmejani i
spremni za. Stara je Havana na listi Svetske baštine UNESCO-a. Ali tamošnje građevine ništa ne može da zaštiti od nemara i neumitnog propadanja usled neulaganja. Samo se deo zgrade obruši. U ostatku život se nastavlja deluje posve normalno.
Kubanski zvaničnici izjavili su da je 2,4 miliona turista
stiglo na karipsko ostrvo 2023. godine, što je oko 1,1 milion posetilaca manje
od 3,5 miliona koliko je planirano u budžetu. Prema nacionalnoj agenciji za
statistiku ONEI, najviše turista u 2023. na Kubu došlo je iz Kanade (936.436
posetilaca), Rusije (184.819), SAD (159.032), Španije (89.285) i Nemačke
(69.475), dok je Kubanaca koji žive u drugim zemljama bilo 358.481. Pooštrene
američke sankcije za vreme bivšeg predsednika SAD Donalda Trampa dodatno
komplikuju putovanje američkih građana na ostrvo. Zato evo ispomoći iz Srbije.
Kubanci imaju, za naše prilike, izrazito niske plate, od 10
do 30 € mesečno. Lekari nekako namaknu 50-70. I sa tako mizernom platom Kubance nekako preživljavaju,
ali je nedovoljno za bilo koju vrstu planiranja iznad pukog
preživljavanja. Razvojem turizma, Kubanci koji su u kontaktu s turistima imaju
prilike da vide život iznad standarda preživljavanja, pa očekuju napojnicu. U
početku, pre nekoliko godina, turistički radnici su se zadovoljavali malim
poklonima kao što su hemijske olovke, igračke i slatkiši za decu, kozmetika i
proizvodi za higijenu (higijenski ulišci). U međuvremenu su se fioke napune
hemijskim olovkama, a police šamponima, pa sada očekuju novac. O opštem katastrofalnom ekonomskom stanju dovoljno govori i podatak da od skora uvoze - i šećer.
Nedavno je nekoliko hiljada građana u više kubanskih gadova protestovalo protiv komunističkih vlasti, u najvećim demonstracijama na ostrvu u poslednjih skoro 30 godina. No, brzo su ugušеne a demonstranti osuđeni na 25 godina zatvora. Sada Kuba deluje kao pretis lonac, ali naš izvor smatra da će pronene biti puzajućе, kao u Kini. Ali oni niti imaju energetski, niti sirovinski potencijal kao Kina. Niti radnu snagu koja je motivisana.
Učestao je i kriminal pljačke, prevari pri promeni valute na ulici, prodaja robee po mnogo višim cenama, naravno bez ikakvog računa. Ali zato u restoranima meni je uredno na QR kodovima. Bankomata je sve više, u Pan Amerikan i nekim drugim prodavnicama, kao i u restoranima moguće je plaćati platnim karticama (ali po kom kursu).
Internet je ovde boljka-više ga nema nego ima. Pojedinci i neki restorani imaju rutere te ih možete zamoliti da vam da daju. Sati se kupuju na kartice (1,5h) u monopolističkoj državnoj telekomunikacionoj kompaniji ETSECA, a gde je hotspot videćete po gužvi (obično po parkovima). Konektujete se pomoću username-a i šifre sa kartice.
Najpre obilazimo stari deo Havane (La Habana Vieja). To je
jedan od najbolje očuvanih kolonijalističkih kompleksa u Americi i nalazi se
pod zaštitom UNESCO-a još od 1982. godine. Stara Havana je najvećim delom
pešačka zona, istovremeno i turistički najposećeniji deo grada. Ulica Via
italia (Galiano), ulica San Rafael, Centralni trg, Kapitol, Veliko pozoriste,
ulica Obispo, bar Floridita, šetalište Prado i Marti, hotel Sevilja. Tu se
nalazi dosta parkova, trgova i uskih ulica. Sa svih strana bićete okruženi starim
građevinama, obojenim u živahne boje i oronulim.
Avenija Malekon je priča za sebe, pa su joj i pesme
posvećene. Proteže se od centra grada do luksuznog stambenog naselja Vedado. To
je savršeno mesto za šetnju ili zaustavljanje u nekim od neobičnih malih kafea
i barova. Na šetalištu se obično okupljaju umetnici, boemi i parovi koji dolaze
da sačekaju upečatljiv zalazak sunca.Takođe, možete se tuda provozati u jednom od šarenih kabrioleta iz
pedesetih. Automobili imaju tablice različitih boja. Žuti su privatni, narančasti
su zaposleni u stranim firmama, smeđi su članovi Partije, crveni turistički
rent a car, zeleni vojska i specijalna policija, crni su diplomati, plavi
državno vlasništvo. Ima ih i bez tablica. Deluje da tehničkih pregleeda vozila nema. Ali ulični psi oko vrata imaju legitimacije.
Nastavak obilaska je u brdima:
Tvrđava kraljevske sile, na istočnoj strani
ulaza u luku Havane (Castillo de la Real Fuerza) 1552-1577.
Tvrđava San Karlos de la Kabana (La Fortaleza de
San Carlos de la Cabana) 1558-1577.
Kastiljo del Moro (Castillo del Morro)
1589-1630.
Havana je jedan od najpoznatijih gradova na svetu. Lutajući
ulicama kubanske prestonice, osećaćete se kao da ste zakoračili na filmski set.
Na severu modro i nepredvidljivo more. Na jugu i na istoku stari grad, nagrizen
zubom vremena, slanim vazduhom, vetrovima i zapuštenošću. Na zapadu moderan
grad, neboderski. Ulaz u luku omeđen je srednjovekovnim starinskim dvorcima od
neobrađenoga kamena koji se na blagom sutonskom svetlu izgleda još lepšima.
Tuneli su ispod reka. Jedan je ispod havanskog zaliva. Najlepša avenija u
Havani je Peta. Možeš da hodaš i da zastajkuješ deset kilometara po središnjem
korzou oivičenom zelenilom s obe strane. Tu je i raskošna zelena vila u kojoj
je živela Fidelova ljubavnica. Na ulicama nema previše reklamnih panoa. Primetićete da je boja su fasade izlizane i da su zidovi zgrada
ispucali, ali starost zgrada nikako ne narušava njihovu lepotu, ni u toj opštoj zapuštenosti.
Muzika se čuje iz mnogih stanova sa balkonima, a dim cigara
se zadržava u vazduhu. Neretko ćete videti ljude kako plešu ispred svojih
zgrada i druže se sa prvim komšijama. Svi prozori su otvoreni i skoro ste pozvani da posmatrate, da budete voajer. Najbolji način da doživite Havanu je da
se izgubite u zabačenim ulicama, istražujući mesta gde vas mašta odvede.
El Capitolio je najpoznatija građevina u Havani. Građena je
od 1926. do 1929. godine po ugledu na Panteon u Parizu, ali i američki Kapitol
nije puka replika. Kupola kubanske zgrade sa visinom od 92 metra, viša je za
nekoliko metara od američke. U vreme izgradnje bila je treća na svetu po
visini.
El Capitolio građen je za potrebe Kongresa. Međutim, nakon revolucije
1959. godine, Kongres je raspušten. Sve do 2013. godine ovde bilo sedite
Kubanske akademije nauka i Nacionalna biblioteka. Danas je obnovljeno, a
najavljeno je da će je koristiti Narodna skupština.
Prvo što se vidi po ulasku
u hol je ipozantna statua Republike teška je 30 tona. Ova statua žene stoji na
mermernom postolju visokom 2,5 metra, a sama je visoka 14,6 metara. Ocarae vas
i izgled biblioteke i skupstinske sale.
Prekoputa Kapitolija nalazi se poznati Gran Teatro de La
Habana, impresivna građevina, , u kojoj su gostovala velika operska i muzička
imena. Neposredno pored je hotel Inglatera sa mavarskim ukrasima. Bar na krovu restorana La Guarida mesto je na kojem je sniman poznati kubanski film “Fresa y Chocolate” (Jagoda i čokolada).
Za vas je ponuda hrane izuzetna, probrana, ako niste gadljivi na to da oni oko vas gladuju. Dona Eutimia je
čuveni restoran u Havani. Na Kubi manjka sapuna, šampona, krompira
i hleba, ali za vas su tu jastozi s
pirinčom i čipsom od banane, škampi, bifteci, kubanski sendviči s drpanom svinjetinom, kokteli, sveže ceđeni sokovi Ako u koktelu želite više ruma samo kazite: Fuerte. Na rumu se ovde ne štedi. Piva Cristal je
najobičniji lager, a Bucanero je nešto jače i otmenije pivo.
Ovde se prodaju cigare, droga i tela. Prostitucije je
sveprisutna (traže 40-50 a pristaju i na 20 evra. Neka vas ne začudi ako vam neki dečkić ponudi svoju sestru. Ona će vam biti vodič, a neće se samo na tome završiti. Cigare se prodaju svuda i
svi ih prodaju. Prići će vam tražeći upaljač da zapale tompus, ali ga neće zapaliti, već vam ga ponuditi na prodaju.
Od ostataka šećerne trske proizvode celulozu i gorivo. Na
poljima šećerne trske Španci su prvo pokušavali da uposlie lokalno
stanovnistvo. No, bili su preslabi za tako težak posao. Osim toga, ubijale su ih
evropske bolesti. Zato su uvezli africke robove. Uglavnom su to bili oni koji
ne bi izdržali put do Amerike, pa su ih polumrtve izbacivali na Kubi. Više se
ne oseća nikakva razlika između Kubanaca bez obzira na boju kože. U drvenim
mlinovima, iz trske se cedi sok. Sok se kuva dok ne ispari voda. Iz melase se
pravi rum centrifugiranjem, fermentacijom i destilacijom. Na kraju se filtrira
kroz aktivni ugalj.
Revolucija nije imala milosti prema Bakardiju, bez obzira
što je izdašno pomagao Fidelu, korporacija je morala da se izmesti u Majami.
Ispred moderne staklene zgrade, Memeorial Granma sa palatom
Batiste, ponosno stoji vojnik u zelenoj uniformi sa crvenom beretkom. Muzej revolucije se obnavlja. Ispred spava neki beskućnik. Ranije je ova građevina predstavljala predsedničku palatu u kojoj je stolovao i Flugencio Batista koji je upravo Kubanskom revolucijom zbačen sa vlasti.
Zgrada Nacionalnog kapitola (El Capitolio) predstavlja jednu
od najfotografisanijih zgrada u Havani. Pre kubanske revolucije 1959. godine, u
zgradi je bio smešten kongres. Decenijama beše napuštena, danas joj vratio nekadašnji sjaj. Moguće je ući, a ulaz se naplaćuje.
Vlada je saopštila da namerava da vrati Narodnu
skupštinu u ovu prelepu zgradu. Paseo del Prado je široka, zelena, pešačka
ulica koja se proteže izmedju El Capitolia i Malekona. To je veomapopularno mesto gde se mnogi meštani, mladi i
stari, često sastaju i druže. Deca igraju fudbal, parovi i prijateljišetaju ili sede ispod drveća i ćaskaju.
Ponekad se na ovom mestu održavaju izložbe ili se organizuje rasporodaja
različitih stvari.
Trg revolucije (Plaza de la Revolucion) je veliki trg
okružen strogim, sivim zgradama i predstavlja administrativni centar Kube. Ovaj
trg je bio domaćin mnogim političkim skupovima, a Fidel Kastro se baš na ovom
mestu nebrojano puta obraćao narodu. Nekoliko važnih vladinih zgrada se nalazi
oko trga, uključujući i Palatu revolucije koja je sadašnja kuća kubanske vlade
i Komunističke partije. Na njemu dominira Memorijalna kula i spomenik Hozeu
Martiju, revolucionaru i pesniku. Tvrđava San Carlos, izgrađena u XVIII veku
veku štiti grad s mora od kuda je 1492. doplovio Kolumbo. U večernjim časovima
tamo se može prisustvovati paljenju topovskih salvi. Tu je i Tvrdjava Rejes del
Moro.
Steven Spielberg je ideju za Park iz doba Jure dobio na
Kubi, u Parku za učenje praistorije. Nema tu nikakvog nalazišta dinosaurusa, nego su
zatvorenici od betona izradili predistorijske životinje u prirodnoj veličini i
ljude u nadprirodnoj.
Šetamo do Plaza de Armas, jedan od najstarijih i najvažnijih
trgova u kubanskoj istoriji. Izgrađen je početkom XVI veka, nedavno nakon što
je Havana osnovana. U centru trga nalazi se mermerna statua Karlosa Manuela de
Sespedesa, nacionalnog heroja i borca za nezavisnost Kube.
Šetnju nastavljamo do katedrale San Kristobal na trgu Plaza de la
Catedral. Zanimljivo je da su se u ovoj katedrali čuvali posmrtni ostaci
Kristofera Kolumba od 1796. do 1898. godine, nakon čega su prebačeni u
seviljsku katedralu u Španiji. Vredna pažnje je i kapelica El Template u kojoj
je Havana i osnovana. Ne proputamo ni muzej grada Havane – Palacio de los
Capitanes Generales, Kubansku fabriku umetnosti – mesto gde se održavaju
izložbe, svirke i filmske projekcije. Dan završavamo u baru Floridita i
ispijamo daikiri, kubanski koktel, koji se pravi od ruma i citrusovog voća.
Sledi posetagroblju
Cementario Colon, na kojem mozemo da vidimo klasne i sve druge razlike.
Zajedniko je jedino da su svi pokojni. Alfredo Zayaz napravio je grobnicu
kopiju Mikelandjlove La Pietá, u originalnoj veličini. Spomenik vatrogascima
vredi milijardu evra. Na vrhu je pravda sa zavezanim očima.
Prolazimo i pored Havanskog univerziteta koji je bio jedan
od prvih simbola otpora imperijalističkoj vladavini SAD-a. Obilazak završavamo
prolaskom kroz četvrt Mira Mar.
Ulaznice za bioskope i pozoriišta su skoro besplatne.
Suvenire kupujte u hangaru na Malekonu- Mercado Artesanal (preko puta ruske
crkve). Kada je reč o kupovini suvenira, prave Cohiba cigare možete kupiti u
najstarijoj fabrici duvana "Fabrico de tabacos Partages" dok suvenire
sa likom obožavanog Če Gevare možete pronaći u zatvorenom centru
"Almacenes de San Jose".
Midlleclass people
drinking the tea
Kristobal, mešаnac nedefinisanog dnk porekla, upalih rebara
i ofucane dlake ispijao je vodu iz plitke, štrokave barice u jednoj havanskoj
ulici, preciznije zloglasnoj Animas, stecištu kurava i secikesa. I veselo vrteo
repićеm.
Pored ubogog psića tu je i knjižica sa mesečnim sledovanjem
(npr 10 jaja). A svugde po ulici i vrućini valjaju drpana gudetinu i
slavljeničke roze-kakao torte.
U hotelu na obali mora doručkujemo za кubanske prilike u
raskošnom švedskom stolu i okuplja se ekipa.
„Mladost imamo da bismo činili gluposti, a starost da
žalimo za tim glupostima…“
rečе jedared E. Heminvej
Dvadesetih godina prošlog vekaErnest Hemingvej počeo je da putuje na Kubu.
Zaljubio se u daikiri u baru po imenu El Floridita i počeo da traži svoju
verziju: sa duplim rumom i bez šećera, i ovaj koktel bar je nazvao Papa Doble.
Niko drugi sem Hemingveja nije pio ovo piće, pa je bar odlučio da stvori
ukusniju verziju. I tako je rođen je Hemingvej daikiri. Naziva se i Hemingvej
special, i nalazi se na listi službenih koktela Međunarodne asocijacije
barmena. Zvanični sastojci Hemingvej daikirija su:
• Beli rum
• Sok od grejpfruta
• Sok od limete
• Liker Maraschino
Ima i verzija sa mangom.
HotelNacional
Na Kubi se često čini kao da nema reda, ali postoji. On se
zove‘el ultimo’.
Kada stignete negde zapitate ‘el ultimo?’, a ko je zadnji u
redu diže ruku.
Sada ste ‘el ultimo’ i jednostavno znate ko je ispred vas.
Doduše mi smo bili lišenih tih muka jer se i Kuba menja ali sporo, a lokalni
vodič trenutno stanje opisuje kao najveću krizu dosad. Ali, ona je u ovoj
karipskoj zemlji hronična.
Na Kubi treba biti oprezan i ako kaniš tamo mret. Nedavno je tako
sticajem okolnosti jedan preminuli Rus završio u Montrealu, a klepali Kananđin
u Rusiji gde su čak stigli i da ga pokopaju.
Uostalom, navući
crninu na Kubi ima sasvim drugačije konotacije.
Pošto sam u vremenima zrele mladosti uvečе provodim tamo gde
je i Al Kapone u Kumu II ali i Volt Dizni. Holel Nasional. Poznati hotel je
sagradjen 1930. godine. Hotel ima recepciju i lobi, lift koji vodi do većine
spratova, restoran, bar,bazen sa delom
za decu, ležaljke i suncobrane, terasu za sunčanje, prodavnicu suvenira,
prodavnicu, frizerski salon, prostrani vrt nudi dodatni prostor za opuštanje i
rekreaciju na otvorenom. Mnoge od soba su istorijski važne, jer su u njima
noćile poznate ličnosti, kao na primer: Ava Gardner i Frenk Sinatra, Vinston
Čerčil, Aleksandar Fleming, Laki Lučano, Džoni Vajsmiler...Pinokolada i koka uz
fascinantni kabare program. A onda šetnja uz more do smeštaja.
Neko će se sutra probuditi sa mamurlukom aneko pak sa krvavom konjskom glavom u
postelji. Sve je stvar inspiracije.
Tako je to kad se navikneš na beli rum i crne žеne.
Muzeji Havane
Havana je grad muzeja. Ima ih preko 40. Najpoznatiji i
najposećeniji muzej na Kubi je Muzej revolucije, koji hronološki
prikazuje stanje u državi pre, tokom i nakon revolucije. Tu biste da ste u mogućnosti pronašli rekvizite kao što su meci koji su ispaljeni pri neuspešnom studentskom atentatu
na Flugencija Batistu u martu 1957. godine. U dvorištu se nalazi ogromna jahta
Granma Memorial sa kojom se Fidel Kastro sa svojim sledbencima vratio na Kubu
iz progonstva u Meksiku. Ovde su svoje mesto pronašla i brojna druga vozila
koja su se koristila tokom same revolucije.Nažalost zatvoren је zbog restauracije, što je prava šteta.
Museo de l arte universal posvećen је kubanskoj umetnosti.
Nalazi se odmah pored Muzeja revolucije. Ako ste ljubitelj umetnosti nikako
nemojte propustiti ni Nacionalni muzej lepih umetnosti (Museo Nacional de
Bellas Artes). U njemu se smestila impresivna kolekcija internacionalne i
kubanske umetnosti. Dve velike zgrade pripadaju muzeju; u jednoj su izložena
umetnička dela iz ostatka sveta (Grčke, Egipta, Španije, Latinske Amerike i
Azije), a u drugoj možete videti značajna dela kubanske umetnosti.Zgrada posvećena kubanskoj
umetnosti ima stilove i teme podeljene po prostorijama. Tako je jedna sala
posvećena religioznim predmetima, druga kolonijalizmu, treća savremenijimpravcima, a četvrta kostumbrizmu u kome se
slikovito i realistično prikazuje svakodnevnica običnog kubanskog čoveka. Takođe,
u salama su istaknuta i dela poznatih kubanskih umetnika kao što su Rene
Portokarero, Vifredo Lam, Giljermo Kolazo, Federiko Beltran Mases i mnogih drugih.
U Muzeju ruma možetesaznati sve o tome kako se pravi rum, od toga
šta se sve dešava na plantažama šećerne trske do toga kako izgleda proizvodnja
u fabrici. Muzej je poznat i kao Havana Klub muzej, po istoimenom brendu koji
je i došao na ideju da otvori muzej posvećen rumu 2000. godine. U cenu
ulazniceuključena i čašica
sedmogodišnjeg Havana Klub ruma.Naravno, u okviru muzeja ima i prodavnica u kojoj možete da kupite rum,
kao i bar gde možete da nastavite degustaciju.
Nemojte propustiti ni El Kapitolio i toranj Jose Marti na
Trgu Revolucije.
U okviru fakultativnog izleta posećujemo vilu Ernesta
Hemingveja smeštenu u blizini Havane. Tu ćete čuti mnoge zanimljivosti o
njegovom životu i stvaralaštvu. Vila ima veliku biblioteku sa preko 9000 knjiga
i mnoštvo pehara iz lova. Iza vile je Hemingvejevo groblje kućnih ljubimaca, sa
preko 50 sahranjenih mačaka, Hemingvej se u tu kuću s devet hektara vrta i
velikim bazenom uselio u decembru 1939. U luci ispod vrta bila je njegova jahta
Pilar, koja je sad postavljena kao muzejski uzorak, uz bazen. Uz bazen su i
četiri groba njegovih omiljenih pasa. Proveo je u njoj dvadeset godina i
smatrao je svojim istinskim domom.
U kuću se ne može ući, ali su uokolo veliki
prozori kroz koje se može jasno vidjeti kako se tu živelo. U kupaonici na zidu
pokraj vage upisani su njegovom rukom, njegovi kilogrami. Svaki dan. Ima i
posebnu sobu za garderobu. Nema kuhinje. Spavao je do jedanaest. Pisaća mašina
nije u radnoj sobi, nego na polici u spavacoj sobi. Ustajao bi i pisao. Uvek
je pisao stojeći. Hemingvej je bio hiperaktivan, opsesivno kompulzivan. Zbog
toga nije ni školu završio. Nije mogao da miruje u klupi. Tako da je bio samouk. Zapoćeo je novinarsku karijeru. Živio je dekadentnim životom. Imao je četiri žene i hrpu
ljubavnica. Jedna je izgradila toranj u vrtu. Da može da nadgleda njegove
zabave na bazenu.
Često je putovao u Afriku na safarije, ugošćavao u svojoj
kući slavne pevače i glumce: Frank Sinatru, Avu Gardner.Jeo je u restoranu u Koimaru, pio u barovima
Sloppy Joes Bar i Floridita i odsedao u hotelu Ambos Mundus usobi broj 511.
Imao je ličnog barmena koji mu
je pravio daikiri s duplom dozom ruma. Vitamin R, tako ovde zovu rum.
Vinjales, duvanski
put
Iako je Havana najpoznatija destinacija na Kubi, nikako ne
bi trebalo propustiti posetu Vinjalesu. Dolina Vinjales se nalazi u zapadnom
regionu Pinar del Rio i poznata je po svojim plantažama duvana. Ovde se prave
neke od najkvalitetnijih kubanskih cigara. Dolina Vinjales je veoma zelena i
bujna, sa neobičnim krečnjačkim stenama koje su prožete složenim pećinama. Neke
od njih sadrže i podzemna jezera u kojima možete da plivate.
Sam grad Vinjales je veoma mali, ali lep turistički gradić,
gde možete dobro da se upoznate sa ruralnim životom na Kubi. Većina
stanovništva ovde se bavi poljoprivredom, rade na plantažama kafe i duvana, a
ceo krajolik je veoma opuštajuć i vredan posete. Ceo grad možete obići pešice
ili na konju. Ove ture obično uključuju posetu jednoj od plantaža duvana gde će
vam biti prikazano kako se proizvode cigare.
Ovaj mali grad krasi autentična kubanska kultura, prelepi
pejzaži, vidikovac sa magičnim pogledom na mogote – krečnjačke litice koje mogu
biti visoke i do 300 metara. Čitava dolina Vinjales nalazi pod zaštitom
UNESCO-a. Vinjales se nalazi na zapadu ostrva u provinciji Pinar del Rio. Iz
Havane se do ovog gradamože doći
autobusom za oko 3 sata.
Sledeća lokacija koju posećujemo je farma duvana. Ovde možete videti kako se duvan gaji i suši. Postoje četiri tipa cigara: A i B
kategorija, seljačke i ulične cigare. Cigare koje smo imali prilike da vidimo u
Vinjalesu bile su seljačke. Najpoznatije kubanske cigare na svetu su: “Cohiba”,
“Montecristo” i “Romeo y Julieta”. “Cohiba”-u je najviše konzumirao Fidel
Kastro, “Montecristo” Če Gevara i Ernest Hemingvej, a “Romeo y Julieta”-u
Vinston Čerčil (zbog čega ih još zovu i čerčilke).
Postoji veoma zanimljiva
priča o tome kako su neke od ovih cigara dobile imena. Naime, nekada su fabrike
cigara zapošljavale ljude koji su radnicima u prepodnevnim časovima čitali
novine, a kasnije u toku dana poznate romane. Fabrike gde su se radnici najviše
oduševili romanom “Grof Monte Kristo”, svoje cigare su nazvali “Montecristo”, a
tamo gde su se oduševili romanom “Romeo i Julija” nazvali su “Romeo y Julieta”.
Cigare su najukusnije kada im se jedan kraj umoči u med. Med tada deluje kao
prirodni filter i daje slađi ukus duvanu. To je inače radio i Če Gevara jer je
imao problema sa astmom, pa je jedino tako mogao da ih puši. Cohiba Behike je
najskuplja cigara na svetu i košta oko 400 dolara po komadu. Partagas je
najstarija fabrika cigara otvorena 1827. godine.
Poreklom sa Kube, duvan se uzgaja i bere u nekoliko područja
na ostrvu, a naročito na plantažama Vuelta Abaho, koje se nalaze u pokrajini
Pinar del Rio. Istraživanjem kubanskih predela, Kristofer Kolumbo sa svoja dva
mornara, pronašao je nešto što vezuje istoriju kubanskih cigara za njega.
Naime, naišli su na grupu ljudi, muškaraca koji su u rukama imali nekakav
štapić koji se dimio i nekakve biljke, osušene i uvijene u list nalik na
musketu, koji je takođe osušen i upaljen na jednom kraju. Na drugom kraju su
uvlačili odnosno uzimali taj dim, pri udisanju. Kolumbo i mornari su otkrili
čitavu jednu zemlju duvana, a da nisu ni bili svesni u kojoj meri. Posle toga
se Kolumbo vratio u Evropu gde je španskom narodu predstavio ovu novu vrstu
užitka.
Da bi se stvorila jedna kvalitetna cigara, kao npr. Cohiba
Esplendidos, prvo se mora nabaviti visokokvalitetan duvan. Na Kubi ga ima u
izobilju. Duvan se može nabaviti u tri oblika: u listovima, kao supstanca za
žvakanje i kao prah. Za pravljenje tompusa, potrebni su listovi. Listovi se
sortiraju. Veliki listovi se koriste kao ukrasni papir koji će dekorisati
cigaru, a žile listova se odstranjuju da bi cigara izgledala lepše. Manji se
“gužvaju” u ricu, uglavnom pet listova od različitih biljaka. U zavisnosti od
veličine, cigare se cepaju i umotavaju u ukrasne listove. Nakon toga, tompusi
se stavljaju u kalupe, da se ne bi raspali već zadržali svoju formu. Njihova
sledeća destinacija je humidor, gde će sušiti narednih 6 meseci do dve godine,
u zavisnosti od vrste i tipa cigare.
Tompusi se prave u tri oblika. Prvi i najuobičajeniji
podseća na standardnu cigaru, ali je na jednoj stani je zaobljen. To zaobljenje
je kapica. Najbolja je troslojna kapica, ali se prave i jednoslojne i
dvoslojne. Drugi oblik je piramidni oblik, kod kojeg je kapica špicasta kao
piramida. Ovakve cigare su ređe jer nema toliko majstora koji umeju da je
naprave. Treći oblik je i najređi – te cigare imaju vretenasti oblik, pa se
može reći da liče i na torpedo.
Tompusi „Cohiba Behice“, „Montecristo“, „Trinidad Cohiba“,
„Cohiba Havana Cuba“ -La Casa del
Habano, Habanos SA, Partagas, Twister .
Izlet nastavljamo posetom Muralu praistorije (Mural de la Prehistoria). Radi o muralu evolucije koji je započet 1961. godine, a završen četiri godine kasnije. Naslikan je na steni visokoj 120 metara, širokoj 180. Delo je umetnika Leovigilda Gonzáleza Morilloa, učenika Dijega Rivere I 17 njegovih pomocnika. Radili su ga 4 godine.
Predah uz ručak pravimo u restoranu Finca Agroecologica el
Paraiso. Sledi poseta pećini Indijanaca (Cueva del Indio) kroz koje vas motorni
čamac vozio podzemnom rekom, nekih 15 minuta, usput smo razgledali različite
formacije stena. Ispred pećine sačekale su nas tezge sa suvenirima.
Playa Larga - Kupanje
u Zalivu svinja
Life is a son of beach
Izlet započinjemo kratkom vožnjom kroz provinciju Matanzas.
Prva stanica je Festina Campesina, hacijenda koja je
mešavina hotela, farme i muzeja gde možete videti tipičnu floru i faunu
karakterističnu za karipsko područje kao i životinje specifične za ovo
područje. Bratimimo se sa kubansim garom, najstarijom vodenom životinjom na
ostrvu, Hutia, zapravo pacov koji obitava na drvetu, a svojim izgledom
najviše podseća na lisicu. Tu na lutriji simpatična životinjica ulazi u moju
kućicu i dobijam gratis koktel i maženje iste.
Svakako znate da nije vest da je krokodil pojeo Nešu, ali da
je Neša izjeo reptila već je nešto.
Sledi obilazak farme korokodila. Ovdeimamo jedinstvenu priliku da vidimo proces
hranjenja krokodila, i naravno da uživamo u posmatranju životinja na nikad
manjoj razdaljini od nas, ali dovoljno daleko da u meni ne vide sočan zalogaj.
Zato smo mi njega ručkali. Planirali smo i tucanje krokodilskim jajima jer beše
Uskrs, ali odustasmo.
Nakon druženja sa krokodilima prelazimo na vožnju brzim
čamcima duž reke Hatiguaniko. Tokom vožnje uživamo u nestvarnim pejzažima koji
nas okružuju. Tako stižemo do turističkog centra Guama, odnosno do sela Taino
gde posećujemo pravo indijansko selo. Na živopisan način dočaran je život na
ovim prostorima godinama unazad. Improvizovane kolibe, statue, vraćaju nas
nekoliko vekova u prošlost. Kuba je i onako veliki rolkaster vremeplov.
Za kraj dana odlazimo u prelepu lagunu, gde uživama u
tirkiznoj boji vode, suncu, koktelima, smehu i kupanju. Upijamo svaki minut
ovog prelepog doživlja sve do zalaska sunca.
U večernjim časovima, vraćamo se u Varedo, prolazeći pored
fabrika sa revolucioanrnim parolama, likovima Fidel Kastra i Čе Gevare, dok sumiramo utiske ovog
fantastičnogdana u Ludoj kravi uz
koktele, biftek, paelju sa morskim plodovima, pice sa škampima, jastugom... A
ja opet slučajno, grupa kaže zbog košulje, dobijam piće na račun case. Vreme je
za počinak.
Varadero-Vamos ala
plaja!!!!
Varadero, na poluostrvu Hikakos, nekih 140 kilometara istočno od
Havane, možda je jedno od najpoznatijih letovališta na svetu sa peščanom plažom
dugačkom 20 kilometara. Poluostrvo je široko samo 1,2 km na najširem delu i
odvojeno je od ostrva Kube Kavamskim kanalom.
Aerodrom Huan Gualberto Gomez
(Juan Gualberto Gomez) je drugi najvažniji aerodrom na Kubi, posle Aerodroma
Hose Marti (José Martí) u Havani.
Prvi turisti stigli su u Varadero još 1870. godinePoetkom tridesetih godina XX veka Ireni du
Pont Nemurs (Irénée du Pont Nemours), američki milioner, izgradio je turistički
kompleks na ostrvu. Ovde nemojte da propustite da obiđete kuću Al Kaponea koja
je u bar, a na terasi su šetkaju pelikani.
Varadero je najpoznatija plaža na Kubi. Nalazi se nedaleko
od Havane i predstavlja savršen beg iz grada za one koji žele da odredjeni deo
svog putovanja posvete plaži i kupanju. Ako zamišljate kristalno čistu vodu i
beli pesak, Varadero je pravo mesto za vas. Iako ima izgrađenu infrastrukturu,
tako da ćete imate sve što poželite na dohvat ruke, postoje i delovi Varadera
gde još uvek možete da dobijete deo plaže samo za sebe, a mir i lepota prirode
će vas ostaviti bez daha.
Trinidad
Trinidad je grad u središnjoj kubanskoj provinciji Sancti
Spíritus, smešten u podnožjuplanine Eskambreji blizu obale Karipskog mora.
Prepun je koloritne ahitekture i srdacnih ljudi. Ceo grad je pod zaštitom
UNESCO-a još od 1988. godine. Osnovao ga je španski konkvistador Diego
Velázquez de Cuéllar 23. decembra 1514. godine kao Naselje Presvetlog Trojstva
(Villa De la Santísima Trinidad).
Odavde su svoje ekspedicije pokretali
Francisco Hernández de Córdoba (1517.) i Hernán Cortés (1518.). Grad Svete trojice
postao je poznat odmah po osnivanju, kada su se iz njega otisnuli prvi
istraživači Meksika, Grihalva i Kordova. Kortes brusio oružje za osvajanje
Meksika, regrutujući lokalne konkvistadore, od kojih je najpoznatiji Pedro de
Alvarado, kasnije osvajač Gvatemale.
Osnovao ga je španski konkvistador Diego Velázquez de
Cuéllar 23. decembra 1514. godine pod imenom Naselje Presvetlog Trojstva (Villa
De la Santísima Trinidad). Odavde su svoje ekspedicije pokretali Francisco
Hernández de Córdoba (1517.) i Hernán Cortés (1518.).
Grad Svete Trojice postao je poznat odmah po osnivanju, kada
su se iz njega otisnuli prvi istraživači Meksika, Grihalva i Kordova. Kortes je
оvde brusio oružje za osvajanje Meksika, regrutujući lokalne konkvistadore, od
kojih je najpoznatiji Pedro de Alvarado, kasnije osvajač Gvatemale.
Trinidad je bio središte proizvodnje šećera od kasnog XVIII
do konca XIX veka. Aleksandar Humboltzabelezio je da je u vreme procvata proizvodnje, na plantažama radilo 11
hiljada robova, kada je grad imao samo nešto više stanovnika. Kada je u Evropi
pronađena tehnologija proizvodnje šećera od repe, a ropstvo na Kubi ukinuto,
došli su američki magnati šećera, a domaći su se iselili iz Trinidada.
Američka korporacija United Fruit Company imala je monopol
na proizvodnju trske i otkupljivala kompletan prinos šećera. Po dolasku
revolucionara na vlast i nacionalizacije proizvodnje SAD uvodi embargo na otkup
kubanskog šećera, čime su planirali da slome i ekonomoski unište režim Fidela
Kastra. Šećer se gomilaopa je SSSR
ponudio daga otkupi sav uz par sitnijih
ustupaka.
Današnju populaciju grada čini približno 70 hiljada ljudi,
koji se mahomoslanjaju na proizvodnju
duvana i turizam.
Trinidad je dobio današnji izgled tek od sredine XVIII veka.
Građene su porodične kuće sa unutrašnjim dvorištima, krovovima od opeke,
obojenim fasadama, visokim prozorima sa drvenim ili metalnim rešetkama.
Srce grada je glavni gradski trg, Plaza de Mayor. Na ovom
trgu svi se okupljaju kako zbog druženja, tako i zbog interneta. Oko trga
smestile su se prelepe građevine pastelnih boja iz XVIII i XIX. veka.
Ono što kvari opšti utisak su četvorosatna isključenja
struje (restrikcije),dvaput dnevno. No
restorani imaju agregate
Najpoznatija građevina u Trinidadu je nekadašnja (žuta)
manastirska zgrada, Convento de San Francisco.Gradski muzej, Palacio Cantero, nekada је bio letnjikovac, a sada mu je
glavna atrakcija toranj sa fantastičnim pogledom na grad.
Sledi poseta Muzeju kolonijalne umetnosti. Muzej romantike
je nekada bio dom bogatog barona, a sada se tu može videti luksuzni nameštaj
porodice, među kojima je najzanimljivija mermerna kada od 1,5 tone. Na Kubi
muzeji ponedeljkom ne rade.
Crkva Sv. Trojstva poznata је po izrezbarenom drvenom
oltaru. Ulaz se ne naplacuje.
Na Trgu Santa Ana nalazi se ostaci crkve koji služe kao
podsetnik na špansku istoriju na Kubi.
Vredne posete su i brojne galerije sa slikama koje su lep
suvenir. Suvenire možete potražiti i na uličnim tezgama (odeća, nakit, torbe,
muzički instrumenti).
Obiđite i La Casa de los Conspiradores, nekadašnje mesto
sastajanja kubanskih nacionalista, kao i crkvu i Manastir Svetog Franciska.
Mi smo tamo dvaput obedovali i zapili se, pa igrali salsu.
Najpoznatija mesta za izlazak su Casa de la Musica na
Glavnom trgui La Canchanchara (sa
istoimenim koktelom napravljenim od ruma, meda, limuna i vode. Većina lokala
radi do 23h. Odličan disko klub pronaći ćete u stenama.
Do plaže se stiže autobusom, taksijem ili biciklom.
Najpoznatija plaža je Ankon (12 km od Trinidada).
Sledeći dan planiran je za posetu nacionalnom parku
Guanayara. Do tamo stižеmo isluženim sovjetskim terencima. Predah pravimo na
vidikovcu na nekih 600 metara povrh mora. Pogled na okolinu je bio fantastičan.
Sledeće zaustavljanje je na plantažu kafe, gde nas informišu o procesu
proizvodnje kafe, nakon čega smo je i degustirali.
No, najzanimljivija je ѕvakako šetnja po nacionalnom parku,
prelazeći pored drveće bambusa, preko improvizovanih bazena, isčekujеmo da
ugledamo nacionalnu pticu Kube, Tokororo.
Dolazimo do prelepog vodopada El
Rocio. Sledi kupanje na bazenu (postoji iimprovizovana svlačionica). Na kraju trekinga obedujemo u restoranu na
kraju staze.Ispijamo Bukanero pivo i
razmenjujemo utiske.
"Tužna je stvar nemati prijatelje, a još tužnija nemati
neprijatelje." rečе Čе jednom posle previšе ispiejnog ruma.
Veliki je petak za ortodokse. Ja kao kovertit sam na postu;
voda i alkohol. Setih se onda njega. Ernesta, ne Hrista.
Ernestovо ime nema ama baš ništa zajedničko sa svadbama na
jugu Srbije kada mladoženji iza leđa dobacuju:
"Čе ge vara!"
Njegova transformacija u revolucionara započela je tokom
putovanja mortociklom kroz Latinsku Ameriku, (Diarios de motocicleta), kada je
svedočio o siromaštvu, nepravdi i eksploataciji koja je pogodila obične ljude.
Ova iskustva duboko su ga potresla i motivisala da se posveti borbi za
socijalnu pravdu i oslobođenje naroda od imperijalističke dominacije.
Ernesto Gevara de la Sernarođen je u
dobrostojećoj argentinskoj porodici. Njegov otac, Ernesto Rafael Gevara Linč,
bio je arhitekta po struci, i pripadao je argentinskoj oligarhiji. Njegova
majka, Selija de la Serna, bila je španskog porekla.Nadimak Če dobio je uzrečici „če“,
uobičajnom u Argentini
Bio je najstariji od petoro dece, a dve godine posle rođenja
ustanovljeno je da Ernesto boluje od astme. Kao dečak, dobio je nadimak
“Chancho” (svinja), jer je bio štroka, nije volio da se kupa. Naregrutaciji proglašеn je za nesposobnim za
vojnu službu, zbog asme. Stoga je pušio tompuse Grof Montekristo.
Odgovoran je za smrt hiljade političkih neistomišljenika.
Odbivši udobnost ministarske fotelje, nastavlja gerilsku borbu. Zarobljen je 8.
oktobra 1967. kod sela La Igera, nakon kratkog i slučajnog okršaja vatrenim
oružjem sa bolivijskom vojskom.
Santa Klara je najpoznatija po tome što se u njoj odigrala
poslednja bitka gerilaca, na čelu sa Ernestom Če Gevarom, lekarom, diplomatom,
piscem, gerilskim vođom i revolucionarom. .
Ubijen je, rekosmo, 1967. godine u Boliviji. Poslednje reči
bile su mu:
„Pucaj kukavice samo ćeš ubiti čoveka!”
Vojni lekar amputirao mu je ruke, koje su potom u staklenoj
tegli poslate u Argentinu zarad identifikacije.
Njegovo telo pronađeno je tek 1995. godine, a 1997. godine
je prebačeno u Santa Klaru.
Sada leži u velikom memorijalnom kompleksu, u okviru kojeg
je i muzej sa njegovim ličnim stvarima, kao i sa brojnim isečcima iz novina.
Ulaz je besplatan uz napomenu da je unošenje fotoaparata, rančeva i torbica
strogo zabranjeno. Као i razgovor. Ponedeljkom mauzolej ne radi.
U parku potražite spomenik Tren Blindado, koji slikovito
dočarava bitku između Če Gevare i Fulgensija Batiste 1958. godine.
Među mladim levičarima postao je ikona poput Isusa.
Od 15. aprila 2023 nosioci kubanskog pasoša moraju da prođu proceduru dobijanja srpske vize ukoliko žele da posete Republiku Srbiju, bilo u turističke ili poslovne svrhe, a usled usklađivanja režima sa Evropskom unijom. Od 2020. godine 48 Kubanaca je podnelo zahtev za azil u Srbiji usled sve veće represije i siromaštva u toj karipskoj zemlji. Diplomatski odnosi između SAD-a i Kube su 2015. godine ponovo uspostavljeni posle više decenija neprijateljstava.Aktuelni američki predsednik Džo Bajden ublažio je neke od tih sankcija, poput dozvole stanovnicima SAD da šalju više novca rodbini na Kubi.Prosečna plata na Kubi iznosi 120 evra.
Fidel Kastro, vođa kubanske revolucije, preminuo je 2016. godine. Raul Kastro, njegov rođeni brat, nasledio ga je 2008 na čelu Kube. Deceniju kasnije, Kuba je prvi put posle gotovo 70 godina dobila predsednika koji se ne preziva Kastro, ali dolazi iz tog porodićnog okruženja. Reč je o Migelu Dijazu-Kanelu, koji je u aprilu 2023. izabran po drugi put na izborima bez opozicije.
Američki lekari, naučnici, obaveštajni operativci i državni službenici pokušali su da otkriju razloga nastanka "havanskog sindroma" - misteriozne bolesti koja pogađa američke diplomate i špijune. Često bi započinjalo zvukom, koji su ljudi imali problema da opišu, a napribližniji opisi bili su „zujanje", „brušenje metala", „prodorni cikovi" ...Oni koji nisu čuli zvuk, osetili su vrelinu ili pritisak,vrtoglavicu i zamor.Havanski sindrom prvi put se pojavio na Kubi 2016. godine. Zanimljivo je da je jedan špijun CIA u septembru 2021. evakuisan iz Srbije zbog mogućeg slučaja Havanskog sindroma.
Advokat Fernando Almeida je 20. februara 2022. godine, sa čitavim životnom imovinom popakovanim u jednu torbu sleteo je na beogradski aerodrom.Na sebi je imao tanki braon kaput, a u Beogradu je bilo hladno. Godinu dana kasnije dobio je azil kao politički disident. U Srbiji danas ima nekoliko hiljada njegovih sunarodnika, posebno u Novom Sadu, gde postoji „značajna kubanska zajednica".